ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/29537/24
Провадження № 22-ц/820/1133/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
секретаря: Шевчук Ю.Г.,
учасники справи: апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Гудковська В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року (суддя Дем`янов Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Помісної церкви християн віри Євангельської про визнання протиправним усного рішення та зобов`язання вчинити дії, 
в с т а н о в и в :
У жовтні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Помісної церкви християн віри Євангельської про визнання протиправним усного рішення та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.07.2024 о 12 год. 19 хв. він усно, через засоби телефонного зв`язку, звернувся до керівника юридичної особи Помісної церкви християн віри Євангельської ОСОБА_2 із вимогою надати інформацію про графік особистого прийому у церкві її керівником, а також адресу електронної пошти для звернень. Проте, ОСОБА_2 у наданні вказаної інформації відмовив, чим порушив конституційні права позивача та завдав шкоди його інтересам.
Із урахуванням викладеного, позивач просив суд визнати протиправним усне рішення керівника Помісної церкви християн віри Євангельської ОСОБА_2 щодо відмови у наданні графіка особистого прийому громадян та адреси електронної пошти для надсилання звернень, зобов`язати надати позивачу інформацію щодо графіку особистого прийому громадян юридичною особою відповідача та адрес електронної пошти для надсилання звернень.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем Закону України «Про звернення громадян», і як наслідок цього відсутність порушеного права позивача за захистом якого він звернувся до суду, що є підставою для відмови у задоволені позову. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов в повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що він звернувся до ОСОБА_2 у єдиний можливий (на момент звернення) та відомий йому спосіб зв`язку, а саме, на мобільний номер телефону пресвітора. Більш того, оскільки ОСОБА_1 не хотів займати час ОСОБА_2 , він назвався, назвав своє місце проживання та коротко виклав суть звернення щодо повідомлення адреси електронної пошти релігійної організації для надсилання іншого, більш об`ємного письмового звернення громадян. Таким чином, телефонний дзвінок ОСОБА_1 до пресвітера ПЦХВЄ - ОСОБА_2 слід розцінювати як усне звернення громадян, що регулюється Законом України «Про звернення громадян». Також на думку апелянта, номер телефону, на який він телефонував, не є особистим номером фізичної особи ОСОБА_2 , а використовується ним саме в межах виконання функцій керівника релігійної організації, бо вказаний номер було знайдено у відкритому доступі, де його подано як контакт релігійної організації, а не приватної особи ОСОБА_2 , а самостійне зазначення мобільного номера телефону на конверті при здійсненні офіційного листування додатково підтверджує використання номера в межах діяльності організації. Однак, суд першої інстанції не взяв вищевказане до уваги. Апелянт також заперечує щодо висновку суду про добровільне виконання керівником ПЦХВЄ вимоги ОСОБА_1 щодо надання інформації про графік особистого прийому громадян пресвітером ПЦХВЄ, оскільки таку відповідь отримано на адвокатський запит № від 29.01.2025 року, а не на усне звернення громадянина ОСОБА_1 від 12.07.2024 року, крім того, адресу електронної пошти ПЦХВЄ надано так і не було. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та винесеним із дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою. Таким чином, телефонні усні звернення мають реєструватися через встановлені контактні центри, тобто офіційно визначені та затверджені юридичною особою засоби зв`язку, а позивач ОСОБА_1 здійснив дзвінок на номер НОМЕР_1 , який є особистим приватним номером телефону ОСОБА_2 . Дана розмова носила виключно приватний характер, а апелянт намагається видати приватну розмову за офіційне усне звернення. Зазначення номеру телефону ОСОБА_2 на конверті, ніяким чином не підтверджує включення даного номеру як «гаряча лінія» чи визначений контактний центр для прийому звернень громадян На думку відповідача, сам факт видалення номеру телефону ОСОБА_2 із офіційного сайту Української Церкви Християн Віри Євангельської ( https://www.chve.org.ua/adresy/), з розділу «Карта УЦХВЄ» підтверджує приватність даного номеру телефону ОСОБА_2 , а не його публічність.
В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Гудковська В.С. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.
Представник Помісної церкви християн віри Євангельської в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 12.07.2024 о 12 год. 19 хв. через засоби телефонного зв`язку ОСОБА_1 здійснив телефонний дзвінок на номер мобільного телефону НОМЕР_1 . Указані обставини визнаються сторонами та підтверджуються долученим позивачем до матеріалів цивільної справи скріншотом з мобільного телефону щодо здійсненого вихідного телефонного дзвінка.
Вищевказаний номер телефону належить ОСОБА_2 , що не заперечується стороною відповідача.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа - Помісна церква християн віри Євангельської зареєстрована, код ЄДРПОУ 35028791, керівником указаної релігійної організації є ОСОБА_2 , контактні дані та місцезнаходження: Хмельницька область, Хмельницький район, селище міського типу Чорний острів. У реєстрі відсутні відомості про офіційні засоби зв`язку релігійної організації, у тому числі контактні номери телефонів та відомості про наявність електронної пошти.
Судом також встановлено, що 29.01.2025 року на адресу помісної церкви адвокатом Гудковською В.С. направлено адвокатський запит №2 від 29.01.2024 щодо отримання інформації про графік особистого прийому керівником Помісної церкви християн віри Євангельської ОСОБА_2 , а також електронної пошти для звернень громадян та належним чином засвідченої копії статуту Церкви.
Згідно із відповіддю №1 від 08.02.2025 Помісної церкви християн віри Євангельської , за результатами розгляду адвокатського запиту надано інформацію про графік особистого прийому громадян пастором Церкви та копію статуту релігійної організації. Також повідомлено про те, що в Помісній церкві християн віри Євангельської не запроваджений електронний документообіг для листування із фізичними та юридичними особами, у зв`язку із чим відсутня електронна пошта для подання звернень громадянами. Зазначено порядок подання письмових звернень шляхом їх направлення поштовим зв`язком або подання громадянами особисто на прийомі громадян.
Зі змісту скріншотів сайту Української церкви християн віри Євангельської , які були подані стороною позивача та стороною відповідача до заяв по суті справи судом встановлено, що на момент звернення із позовною заявою була наявна інформація про контактний телефон ОСОБА_2 , на який здійснював дзвінок позивач, яка, в подальшому, була вилучена за зверненням ОСОБА_2 , як така, що містить персональні дані, згоду на розповсюдження якої останній не надавав.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до положень статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання реалізації громадянами вказаних конституційних прав регулює спеціальний Закон України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996.
Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення може бути усним чи письмовим.
Згідно з статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96-ВР).
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23.01.2019 у справі № 800/416/17 звертає увагу, що реалізація права на звернення має наслідком виникнення кореспондуючого обов`язку органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів його розглянути і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
З огляду на припис ст. 40 Конституції України цей обов`язок незалежно від того, чи він конкретизується як відповідне повноваження органу державної влади в Основному Законі, чи в інших нормативно-правових актах, має виконуватися в порядку, визначеному законом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування(частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність офіційного контактного мобільного номеру телефону, на який можна подавати у визначеному Законом України «Про звернення громадян» порядку усні звернення громадян та відповідно факт звернення 12.07.2024 до Помісної церкви християн віри Євангельської .
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 12.07.2024 року о 12 год. 19 хв. через засоби телефонного зв`язку, здійснив телефонний дзвінок на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить фізичній особі ОСОБА_2 , який є керівником Помісної церкви християн віри Євангельської .
Разом з тим, в ході судового розгляду позивачем не доведено те, що вказаний номер є офіційним контактним номером телефоном саме Помісної церкви християн віри Євангельської , а не особистим номером телефону керівника релігійної організації.
Те, що зазначений номер мобільного телефону не є офіційним номером телефону Церкви підтверджується відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи - Помісної церкви християн віри Євангельської ( код ЄДРПОУ 35028791). Керівником указаної релігійної організації є Скубеніч В.М., контактні дані та місцезнаходження: Хмельницька область, Хмельницький район, селище міського типу Чорний острів. У реєстрі відсутні відомості про офіційні засоби зв`язку релігійної організації, у тому числі контактні номери телефонів та відомості про наявність електронної пошти.
Твердження апелянта про те, що номер телефону, на який він телефонував 12.07.2024 року , не є особистим номером фізичної особи ОСОБА_2 , а використовується ним саме в межах виконання функцій керівника релігійної організації, бо вказаний номер було знайдено у відкритому доступі, де його подано як контакт релігійної організації, а не приватної особи ОСОБА_2 , спростовується вищезазначеними доказами, а тому підлягає відхиленню.
Окрім зазначеного, позивач та його представник не змогли надати суду докази того, що у вказаній телефонній розмові було сформульовано ОСОБА_1 саме усне звернення до Помісної церкви християн віри Євангельської у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян». Адже у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Доказів належного оформлення усного звернення суду не надано.
Позивач реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання протиправним усного рішення керівника Помісної церкви християн віри ОСОБА_2 щодо відмови у наданні графіка особистого прийому громадян та адреси електронної пошти для надсилання звернень та зобов`язання надати ОСОБА_1 інформацію щодо графіку особистого прийому громадян юридичною особою - Помісною церквою християн віри Євангельської , та адресу електронної пошти для надсилання звернень, у встановленому порядку не довів в розумінні приписів статей 3, 5 Закону України «Про звернення громадян», факту звернення у встановленому порядку до релігійної організації, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, з якою колегія суддів погоджується, а тому такі доводи апелянта слід відхилити. 
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 01 липня 2025 року.

Судді:                                                                                Т.О. Янчук

                                                                                       Л.М. Грох

       О.І. Ярмолюк