УХВАЛА
15 липня 2025 року
м. Київ
справа № 638/5607/24
провадження № 61-8472ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості заробітної плати,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - 
АТ «КБ «ПриватБанк»), в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просив 
суд: 1) стягнути з АТ «КБ «ПриватБанк» на його користь заборгованості із затримки негайного виконання рішення суду про поновленні на роботі у розмірі 
160 221,44 грн; 2) зобов`язати АТ «КБ «ПриватБанк» розрахувати та сплатити до Пенсійного фонду України заборгованість із Єдиного соціального внеску за 
ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2021 року по дату постановлення рішення; 
3) стягнути з АТ «КБ «ПриватБанк» середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року 
позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з АТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму заробітної плати 
за час вимушеного прогулу у розмірі 160 221,44 грн.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Харківського апеляційного суду від 23 травня 2025 рокуапеляційну скаргу АТ «КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року 
у частині відмови у задоволенні позову змінено, доповнено його мотивувальну частину висновками, викладеними у зазначеній постанові. 
У липні 2025 року ОСОБА_1  шляхом формування документа у системі «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на 
рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 травня 2025 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, у частині відмови у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 
у порядку статті 117 КЗпП України. 
Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження. 
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника 
справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення 
подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове 
рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції позбавлений можливості поновити строк на касаційне оскарження за власною ініціативою, а лише за наявності відповідної заяви особи, яка подає скаргу, із зазначенням поважних причин пропуску цього строку та наданням відповідних доказів.
У змісті касаційної скарги заявник посилається на те, що повний текст 
оскаржуваної постанови апеляційного суду він отримав 05 червня 2025 року, на підтвердження надає докази.
Проте, заявником до касаційної скарги не додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що не змінює порядок касаційного оскарження, встановлений ЦПК України.
Таким чином, заявнику необхідно звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести підстави для його поновлення та надати докази на їх підтвердження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, 
є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, 
установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує 
питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою у зазначений судом строк або наведені 
підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України уразі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 травня 2025 рокузалишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може 
перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                            Д. Д. Луспеник