ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
 
05 червня 2025 року
м. Київ
 
справа № 161/10392/22
провадження № 61-1775св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,
відповідачі за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Хомич Олени Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
У серпні 2022 року  ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до 
ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
 
У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.
 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 серпня 
2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 і зустрічні позовні вимоги 
ОСОБА_2 задоволено частково.
 
Визнано спільною власністю подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 транспортний засіб «Iveco 65C14», 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .
 
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості транспортного засобу «Iveco 65C14», 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , у розмірі 401 331,25 грн.
 
Взнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки квартири 
АДРЕСА_1 .
 
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частини вартості транспортного засобу «Renault Megan», 2006 року випуску, у розмірі 
86 600,00 грн.
 
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплачених в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 січня 2021 року 
№ 29669411807-кД-1 грошових коштів у розмірі 43 151,77 грн.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 і зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
 
Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 
14 вересня 2023 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000,00 грн судових витрат за надання професійної правничої допомоги.
 
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
 
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3 000,00 грн судових витрат за надання професійної правничої допомоги.
 
Постановою Волинського апеляційного суду від 04 січня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 залишено без задоволення.
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Хомич О. В. задоволено частково.
 
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 серпня 
2023 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за транспортні засоби та судового збору скасовано й ухвалено 
в цій частині нове судове рішення.
 
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості транспортного засобу марки «Iveco 65C14», 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , у розмірі 501 172,66 грн.
 
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості транспортного засобу марки «Opel Vivaro», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , у розмірі 99 283,20 грн.
 
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 серпня 
2023 року в частині задоволення позовної вимоги зустрічного позову 
ОСОБА_2 про стягнення сплачених в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 січня 2021 року № 29669411807-кД-1 коштів змінено.
 
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти, сплачені в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 січня 2021 року 
№ 29669411807-кД-1, у розмірі 25 763,73 грн.
 
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 
14 вересня 2023 року залишено без змін.
 
Додатковою постановою Волинського апеляційного суду від 24 січня 
2024 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 
6 000,00 грн.
 
02 лютого 2024 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 серпня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 04 січня 2024 року в частині відмови 
в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог.
 
07 березня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Хомич О. В. засобами електронного зв?язку подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Волинського апеляційного суду від 04 січня 2024 року і додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 24 січня 2024 року - без змін.
 
Аналогічний відзив надійшов до Верховного Суду 11 березня 2024 року засобами поштового зв?язку.
 
Одночасно у відзивах на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - 
Хомич О. В. просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
 
Постановою Верховного Суду від 28 квітня 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 залишено без задоволення.
 
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 серпня 
2023 року в незміненій його частині та постанову Волинського апеляційного суду від 04 січня 2024 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності, стягнення грошових коштів, сплачених за кредитним договором, та визнання спільним боргом грошових коштів, отриманих в борг, залишено без змін.
 
Згідно з повідомленнями Верховного Суду документ в електронному вигляді - постанова про залишення касаційної скарги без задоволення від 28 квітня 2025 року надіслано ОСОБА_2 і Хомич О. В. в їх електронний кабінет 
і доставлено 01 травня 2025 року.
 
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення
 
02 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Хомич О. В. через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду заяву (реєстраційний номер 13971/0/220-25від 05 травня 2025 року), у якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, сплачені з надання професійної правничої допомоги, наданої під час касаційного провадження у розмірі 5 000,00 грн.
 
Заява мотивована тим, що у відзиві на касаційну скаргу позивач повідомляв про те, що за попереднім розрахунком, він очікує понести судові витрати 
в розмірі 5 000,00 грн, та було додано документи, що підтверджують такі витрати. Проте під час винесення постанови питання про витрати на професійну правничу допомогу вирішено не було.
 
Згідно з повідомленнями Верховного Суду документ в електронному вигляді - заява № 13971/0/220-25 надіслано ОСОБА_2 в його електронний кабінет 
і доставлено 05 травня 2025 року.
 
Аргументи інших учасників справи
 
08 травня 2025 року Верховний Суд направив ОСОБА_2 копію заяви про ухвалення додаткового рішення.
 
Заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу не надходили.
 
Мотиви, якими керується Верховний Суд
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
 
Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основними рішеннями, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або не вирішені всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
 
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
 
Із матеріалів справи відомо, що у відзиві на касаційну скаргу представник 
ОСОБА_1 - адвокат Хомич О. В. просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
 
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних 
з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
 
Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі 
№ 922/445/19, витрати на професійну правничу допомогу, в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
 
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
 
Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг 
та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення 
з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо) (висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).
 
Такі само висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 
09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц.
 
Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.
 
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду касаційної інстанції надано: договір про надання правової допомоги від 
09 листопада 2022 року № 02/09-11; додаткову угоду від 07 березня 2024 року до договору про надання правової допомоги, у якій сторони визначили, що вартість підготовки і подання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 становить 5 000,00 грн; акт здачі-прийняття виконаних робіт від 07 березня 2024 року, згідно з яким замовник прийняв від виконавця послуги згідно 
з умовами додаткової угоди від 07 березня 2024 року на суму 5 000,00 грн; квитанцію від 07 березня 2024 року про сплату ОСОБА_1 5 000,00 грн за надання правової допомоги.

 

Висновки за результатом розгляду заяв
 
З огляду на відсутність заперечень ОСОБА_2 , беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що заявлена сума 
в розмірі 5 000,00 грн є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт.
 
Керуючись статтями 133, 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Хомич Олени Володимирівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
 
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили 
з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                               В. М. Коротун
 
Є. В. Коротенко
 
М. Є. Червинська