П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/29719/23	

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 у справі № 420/29719/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 за період з 01.04.2022 по 01.01.2023 в повному обсязі протиправною.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2023 року за період з 01.04.2022 по 01.01.2023 в повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум. (загальна сума за цей період – 595 000 гривень).
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років за період з 01.12.2021 по 01.03.2022 року у розмірі 40 % протиправною.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років за період з 01.12.2021 по 01.03.2022 року у розмірі 40%.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення з 12.06.2023 року по день фактичної виплати додаткової винагороди та надбавки за вислугу років.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку при звільнені зі служби з 12.06.2023 року по день фактичної виплати усіх належних ОСОБА_1 сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з листопада 2021 року по червень 2023 позивач проходив військову службу в в/ч НОМЕР_1 . При цьому, згідно довідки в/ч НОМЕР_1 за вих. № 7937 від 02.09.2023 року у періоди з 24.02.2022 року по 19.10.2022 року, з 26.10.2022 року по 01.12.2022 року, з 08.01.2023 року по 12.06.2023 року ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а відтак вважає, що має право на щомісячну доплату у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Разом з тим, за період з 01.04.2022 року по 01.01.2023 відповідачем безпідставно не було нараховано та виплачено позивачу щомісячну додаткову винагороду у розмірі до 100 000 грн. Також представник позивача вказує на протиправність дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу надбавка за вислугу років у розмірі 40% за період з грудня 2021 р. по лютий 2021 р., оскільки починаючи з березня 2022 року відповідачем така надбавка виплачувалася. На адвокатські запити щодо спірних питань відповідач відповіді не надав. У зв`язку із тим, що додаткова винагорода згідно постанови КМУ № 168 у повному обсязі за спірний період ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалася, позивач також має право на виплату компенсації втрати доходу за несвоєчасну виплату доходів та середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку до моменту фактичної виплати заборгованості.
20.11.2023 відповідач надав до суду відзив на позов, яким заперечив проти його задоволення. Щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди згідно Постанови № 168 від 28.02.2022 року, то покликаючись на рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298, окреме доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 року відповідач вказує, що довідка № 7937 від 02.09.2023 року, на яку покликається позивач, не може бути доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях або відповідних заходах, оскільки не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо. При цьому, звертає увагу, що Позивач отримував передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 додаткову винагороду в сумі 30 000 грн., а додаткова винагорода в сумі до 100 000 грн. Позивачу не виплачувалась, оскільки він безпосередньо не приймав участь в бойових діях за вказаний період. Щодо виплати надбавки за вислугу років, то відповідач зазначає, що відповідно до Порядку № 260 для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців, який видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. При зарахуванні до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Позивач відповідних документів про його вислугу років не надав. Ніяких скарг, заяв чи клопотань від Позивача стосовно його вислуги до командування військової частини НОМЕР_1 під час проходження служби від останнього не надходило, таким чином надбавка за вислугу років Позивачу виплачувалась в розмірі 40%.
28.11.2023 представником позивача надана відповідь на відзив, в якій не погоджується з твердженням відповідача стосовно того, що довідка № 7937 від 02.09.2023 року не може слугувати підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях або відповідних заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, оскільки у даній довідці містяться підстави її видачі, зокрема, витяг з журналу ведення бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв 22т від 01.01.2021, інв РЗ 57т від 27.09.2022, інв. РЗ 58т від 06.01.2023; наказ командира оперативно-тактичного угруповання " ІНФОРМАЦІЯ_1 " № 122 від 08.12.2022 року та наказами командира в/ч НОМЕР_1 , що не оспорюється відповідачем. Крім того вважає абсурдним довід відповідача про те, що позивачем не було подано документа про вислугу років, оскільки такий обов`язок не покладено на позивача з огляду на положення Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, якою передбачено, що при вибутті військовослужбовців з одного місця обліку на інше, на підставі іменних списків військовослужбовців служби персоналу попереднього місця обліку офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу передають свої облікові документи на військовослужбовців (особові справи, послужні та штатно-посадові картки), які вибули, у відповідні служби персоналу за новим місцем обліку. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 21.02.2025 у справі № 420/29719/23 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у збільшеному до 100 000,00 гривень розмірі за період з 01.04.2022 року по 19.10.2022, з 26.10.2022 по 01.12.2022 року включно. 
Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у збільшеному до 100 000,00 гривень розмірі за період з 01.04.2022 року по 19.10.2022, з 26.10.2022 по 01.12.2022 року включно. 
Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у розмірі 40 % за період з 02.11.2021 по 28.02.2022 року. 
Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за вислугу років у розмірі 40 % за період з 02.11.2021 по 28.02.2022 року. 
Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.06.2023 по 13.12.2023, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення, в сумі 138 176,64 ( сто тридцять вісім тисяч сто сімдесят шість грн. 64 коп.) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Військової частини НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не звернув увагу, що у своєму адміністративному позові позивач зазначив наступну позовну вимогу, а саме: зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2023 року за період з 01.04.2023 року по 01.01.2023 в повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум, однак резолютивна частина рішення суду першої інстанції охоплює зовсім інший період;
- суд першої інстанції не врахував, що додаткова винагорода передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 №168 з розрахунку 100 000 грн. позивачу не виплачувалась так як він безпосередньо не приймав участь в бойових діях за вказаний період;
- суд першої інстанції залишив поза увагою, що при зарахуванні до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 позивач відповідних документів про його вислугу років не надав. Ніяких скарг, заяв чи клопотань від позивача стосовно його вислуги до командування військової частини НОМЕР_1 під час проходження служби від останнього не надходило
- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) № 376 від 01.11.2021 р., яким ОСОБА_1 з 01 листопада 2011 року зарахований до списків особового складу частини, а також наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.06.2023 року №165, яким заступника начальника польового вузла зв`язку з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_1 з 12 червня 2023 року виключений із списків особового складу частини, а з усіх видів забезпечення 19 травня 2023 року. (а.с.13, 59-60)
02.08.2023 військовою частиною НОМЕР_1 видана ОСОБА_1 довідка № 0989/10/2603 в тому, що за період служби у в/ч НОМЕР_1 з 01.01.2022 р. по 12.06.2023 р. йому нараховані доходи, зокрема, за спірний період з 01.04.2022 року по 01.01.2023 додаткова винагорода відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., квітень 2022: - 65 000,00 грн.; травень 2022 - грудень 2022 р. - 30 000,00 грн. щомісячно. (а.с. 15)
02.09.2023 військовою частиною НОМЕР_1 видана майору ОСОБА_1 довідку за №7937 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України про те, що він дійсно в період з 24.02.2022 по 19.10.2022, з 26.10.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 12.06.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України - с. Карлівка, Донецька обл., с. Воздвижівка. Запорізька обл., м. Слов? АДРЕСА_1 . 
Підстава - витяг з журналу ведення бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв 22т від 01.01.2021, інв РЗ 57т від 27.09.2022. інв. РЗ 58т від 06.01.2023; наказ командира оперативно-тактичного угруповання " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №122 від 08.12.2022; наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 585 від 18.10.2022: наказ командира військової частини НОМЕР_1 №627 від 08.11.2022; наказ командира військової частини. НОМЕР_1 № 673 від 01.12.2022: наказ командира військової частини НОМЕР_1 №48 від 17.02.2023; наказ командира військової частини НОМЕР_1 №15 від 15.01.2023; наказ командира військової частини НОМЕР_1 №165 від 11.06.2023 р. (а.с.14)
28.09.2023 та 13.10.2023 представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію щодо причин та підстав не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди згідно з постановою КМУ №168 в повному розмірі за період з 01.04.2022 по 01.01.2023.; нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно з постановою КМУ №168 за період з 01.04.2022 по 01.01.2023 у розмірі 555 000 гривень; нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби та нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з квітня 2022 року по день фактичної виплати мені грошового забезпечення в повному обсязі, до яких додано рапорт ОСОБА_1 від 28.09.2023 з окреслених вище питань. (а.с.22-28,29-31)
30.10.2023 листом військової частини НОМЕР_1 за № 6326 у відповідь на адвокатський запит від 13.10.2023 року повідомлено, що порушень чинного законодавства України щодо ОСОБА_1 не допущено, всі виплати належних розмірів грошового забезпечення та додаткової винагороди проведені в повному обсязі. (а.с.40)
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди передбаченої ПКМ № 168 від 28.02.2022 за період з 01.04.2022 по 01.01.2023 в сумі до 100 000,00 грн., а також надбавки за вислугу років за період з 01.12.2021 по 01.03.2022, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 № 7937 від 02.09.2023 позивач у спірний період брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно підставами її видачі є витяг з журналу ведення бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв 22т від 01.01.2021, інв РЗ 57т від 27.09.2022. інв. РЗ 58т від 06.01.2023; наказ командира оперативно-тактичного угруповання " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №122 від 08.12.2022 року; наказ командира військової частини НОМЕР_1 №585 від 18.10.2022 р., наказ командира військової частини НОМЕР_1 №627 від 08.11.2022; наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 673 від 01.12.2022 р.
За таких обставин і правового регулювання суд виснував, що оформлена стосовно позивача довідка військової частини НОМЕР_1 від 02 вересня 2023 р.№7937 підтверджує його право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за період з 01.04.2022 по 19.10.2022, з 26.10.2022 по 01.12.2022. 
Щодо іншого спірного питання, яке за позицією позивача полягає у протиправній бездіяльності відповідача щодо не нарахування надбавки за вислугу років за період з 01.12.2021 по 01.03.2022 у розмірі 40% суд зазначив таке.
Суд зауважив, що відповідачем не наведено жодного нормативно-правового обґрунтування щодо підстав покладення на позивача обов`язку надати документи про його вислугу років.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу надбавки за вислугу років у розмірі 40 % з дати його зарахування до списку особового складу військової частини до лютий 2022 року включно та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу надбавку за вислугу років у розмірі 40 % з дати його зарахування до списку особового складу військової частини до лютий 2022 року включно.
Відносно вимог позивача в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку при звільнені зі служби з 12.06.2023 по день фактичної виплати усіх належних позивачу сум суд вважав за необхідне задовольнити та вказав таке.
Згідно наявного у справі Розрахунку середньоденного заробітку колишнього військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з 02.11.2021 року по 12.06.2023 року, складеного відповідачем 16.11.2023 р. за № 0989/10/3908, грошове забезпечення позивача за березень 2023 року складає 31 971,90 грн., за квітень 2023 року - 13 836,90 грн.
Таким чином, суд виснував, що оскільки період затримки розрахунку з 13.06.2023 по 13.12.2023 становить 184 календарні дні, то середній заробіток за час затримки розрахунки при звільненні з 13.06.2023 по 13.12.2023 становить 138 176,64 грн. (184 дн. х 750,96 грн.). 
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби закріплено у Законі України “Про військовий обов`язок і військову службу” №2232-XII від 25.03.1992 року (далі – Закон України №2232-XII).
Згідно ст.1 Закону України №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно ст. 1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” №2011-XII від 20.12.1991 року (далі – Закон України №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За ч.1 ст. 9 Закону України №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ст. 10 Закону України №2011-XII).
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” №704 від 30.08.2017 (далі – постанова №704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (п.3 постанови №704).
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан, який продовжує свою дію й по теперішній час.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 “Про введення воєнного стану в Україні” та №69 “Про загальну мобілізацію”, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року була прийнята постанова №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (із змінами) (далі – Постанова №168) (в редакції від 28.02.2022 року), згідно п.1 якої була установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно п.5 Постанови №168 остання набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.
Постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 року внесені зміни до постанови №168 від 28.02.2022 року (зміни набирають чинності з 19.07.2022 року), зокрема:
- в абзаці першому п.1 постанови слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць";
- доповнено постанову п.2-1, згідно якого порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 було затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі – Порядок №260) (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Згідно п.1 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення згідно з цим Порядком виплачується: військовослужбовцям, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, військовій частині НОМЕР_2 .
Відповідно п.2 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає:
щомісячні основні види грошового забезпечення;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належить, зокрема, додаткова винагорода на період дії воєнного стану.
На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України (п.17 Розділу І Порядку №260).
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 року №248/1217, від 25.03.2022 року №248/1298, від 18.04.2022 року №248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01.06.2022 року), а потім Окреме доручення від 23.06.2022 року №912/з/29.
За п.1 Окремого доручення Міністра оборони України від 25.03.2022 року №248/1298 (далі – Окреме доручення №248/1298) (діяло до 01.06.2022 року) під терміном “безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів” (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно- розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).
Згідно п.2 Окремого доручення №248/1298 на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:
100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);
30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).
Згідно п.3 Окремого доручення №248/1298 райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.
Згідно з п.4 Окремого доручення №248/1298 командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цієї телеграми.
Пунктом 5 Окремого доручення №248/1298 передбачено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
За п.1 Окремого доручення від 23.06.2022 року №912/з/29 (далі – Окреме доручення №912/з/29) (діяло з 01.06.2022 року) Міністр оборони України визначив, що необхідно розуміти під терміном “безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів” (далі - бойові дії або заходи), а саме виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу України) в районі ведення бойових дій;
бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань із відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;
виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;
здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;
здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
За п.3 Окремого доручення №912/з/29 Міністр оборони України установив, що райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
За приписами п. 4 Окремого доручення №912/з/29 у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Пунктом 5 Окремого доручення №912/з/29 Міністр оборони України установив виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) по особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення).
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ключові спірні питання, в контексті розгляду даної справи, в межах доводів апеляційної скарги стосуються:
- наявності підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у збільшеному до 100 000,00 гривень розмірі за період з 01.04.2022 року по 19.10.2022, з 26.10.2022 по 01.12.2022 року включно;
- наявності підстав для нарахування надбавки за вислугу років за період з 01.12.2021 по 01.03.2022 року у розмірі 40%.
Вирішуючи спірні питання, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Щодо наявності підстав для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у збільшеному до 100 000,00 гривень розмірі за період з 01.04.2022 року по 19.10.2022, з 26.10.2022 по 01.12.2022 року включно колегія суддів зазначає таке.
З аналізу змісту довідки військової частини НОМЕР_1 № 7937 від 02.09.2023 позивач у спірний період брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно підставами її видачі є витяг з журналу ведення бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв 22т від 01.01.2021, інв РЗ 57т від 27.09.2022. інв. РЗ 58т від 06.01.2023; наказ командира оперативно-тактичного угруповання " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №122 від 08.12.2022 року; наказ командира військової частини НОМЕР_1 №585 від 18.10.2022, наказ командира військової частини НОМЕР_1 №627 від 08.11.2022; наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 673 від 01.12.2022.
Так, з витягу з журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 інв.22т від 01.01.2021 р., інв.РЗ 57 т від 27.09.2022, інв.РЗ 58 т від 06.01.2023 вбачається, 
- запис № 256 від 08.11.2021, за яким з метою виконання бойового розпорядження Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил від 01.11.2021 р. № БР-669Т військова частина НОМЕР_1 передана з підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до бойового наказу ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_2 №18т/ок від 04.11.2020 в/ч НОМЕР_1 застосована в ході ведення стабілізаційних (оборонних) дій;
- запис № 793 від 30.11.2022 року бойове розпорядження ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”№ БР-466Т/УО від 27.11.2022 з метою виконання бойового розпорядження ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_3 № 116/1/1769т від 26.11.2022 та організації заміни підрозділів заміни в/ч НОМЕР_1 на підрозділи в/ч НОМЕР_3 , своєчасного прибуття району оборони. ( а.с. 101) 
Крім того, відповідно до витягу з наказу командира ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” ( по стройовій частині) № 122 від 08.12.2022 вважати такими, що вибули до зі складу сил та засобів ОТУ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, які залучаються та беруть безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 , у т.ч. з 01.12.2022 майор ОСОБА_1 заступник начальника польового вузла зв`язку з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 . ( а.с. 102-104)
Також, наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 673 від 01.12.2022 майора ОСОБА_1 з "01" грудня 2022 року вважати такими, що вибули зі складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, після виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", підстава - бойове розпорядження - 466 Т/УО КП від 27.11.2022. ( а.с. 107).
За таких обставин і правового регулювання суд вважає, що оформлена стосовно позивача довідка військової частини НОМЕР_1 від 02 вересня 2023 р.№7937 є підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі за період з 01.04.2022 по 19.10.2022, з 26.10.2022 по 01.12.2022 
Верховний Суд у постанові від 21.05.2025 по справі № 420/7245/23 підкреслив, що суди повинні досліджувати весь комплекс доказів, включаючи бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командирів, а також перевіряти, чи підтверджують ці документи участь військовослужбовця у бойових діях у визначений період.
Враховуючи вищезазначене апеляційний суд висновує про наявність підстав для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” з розрахунку 100 000 тис. грн у спірний період.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для нарахування надбавки за вислугу років за період з 01.12.2021 по 01.03.2022 року у розмірі 40% апеляційний суд виходить з такого.
Як правильно встановив суд першої інстанції, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) № 376 від 01.11.2021 ОСОБА_1 з 01.11.2011 зараховано до списків особового складу частини та прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
При цьому, згідно довідки в/ч НОМЕР_1 №0989/10/2124 від 14.06.2023, довідки -розрахунку в/ч НОМЕР_1 від 16.11.2023 №0989/10/3907 позивачу з березня 2022 р. по квітень 2023 р. нараховувалася надбавка за вислугу років в розмірі 40% від ПО.ОВЗ.НВР, що складає щомісячно 2396,00 грн. 
Так, з моменту зарахування позивача до списків особового складу частини в листопаді 2021 та по лютий 2022 року надбавка за вислугу років відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Відповідно до п.п. 1-3 розділу IV цього Порядку військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.
Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.
Згідно п.п. 6, 7 розділу IV Порядку № 260 для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.
Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.
Військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби, виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті.
Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.
Отже, під час видання наказу в якому оголошується вислуга років належить використовувати особові справи військовослужбовців та інші документі (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби.
Наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу Збройних Сил України, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин. ( далі - Інструкція № 333) (втратила чинність згідно наказу Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280).
Так, відповідно до пункту 3.9 глави 3 розділу ІІ цієї Інструкції особові справи і документи, підшиті до них, військовослужбовцям на руки не видаються. Ознайомлення з матеріалами своєї особової справи військовослужбовець здійснює в присутності посадової особи, яка відповідає за її ведення і облік. 
На думку колегії суддів, суд першої інстанції доцільно зауважив, що враховуючи, що позивач прибув до відповідача для проходження військової служби від ІНФОРМАЦІЯ_1 безпідставним є довід відповідача про ненадання позивачем при зарахуванні до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 відповідних документів про його вислугу років.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу надбавки за вислугу років у розмірі 40 % з дати його зарахування до списку особового складу військової частини до лютий 2022 року включно та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу надбавку за вислугу років у розмірі 40 % з дати його зарахування до списку особового складу військової частини до лютий 2022 року включно.
Апеляційний суд зауважує, що в апеляційній скарзі відповідач не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.06.2023 по 13.12.2023, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення, в сумі 138 176,64 ( сто тридцять вісім тисяч сто сімдесят шість грн. 64 коп.) гривень, а відтак, в силу положень частини 1 статті 308 КАС України апеляційний суд не надає оцінку не оскарженій частині судового рішення.
Враховуючи все вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що у своєму адміністративному позові позивач зазначив таку позовну вимогу, а саме: зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткової винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за період з 01.04.2023 по 01.01.2023 в повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум, однак резолютивна частина рішення суду першої інстанції охоплює зовсім інший період колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
При поданні позову представником позивача було допущено формальну описку в прохальній частині позову стосовно спірного періоду щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
В свою чергу, 23.01.2025 представником позивача було подано заяву про виправлення описки та уточнення позову задля усунення цієї неточності, про що відповідач був обізнаний з огляду на те, що копія заяви була направлена до Електронного кабінету ВЧ НОМЕР_1 .
З огляду на викладене, означені доводи апелянти є необґрунтованими.
Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 у справі № 420/29719/23 – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	А.Г. Федусик    Г.В. Семенюк