Номер провадження: 22-ц/813/5825/25 
Справа № 523/17237/24
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2025 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Коливай Сергій Васильович
на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22 квітня 2025 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає спільно із позивачкою. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06.11.2017р. у цивільній справі №496/3368/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з відповідача були стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття — ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з дня подачі позову до суду з 25.09.2017 року. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 26.04.2018р. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06 листопада 2017 року в частині розміру стягнутих аліментів було змінено та було зменшено розмір аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 до 1000 /одна тисяча/ гривень. Позивачка стверджує, що з дня ухвалення останнього судового рішення значно збільшились ціни на продукти харчування, одяг, а тому стягнутих коштів не вистачає на утримання дитини. Відповідач має постійну заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти, але не бажає платити більше коштів на утримання дитини.
У зв`язку з чим, позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 з щомісячної суми 1000 гривень на 1/4 частку доходів від усіх видів заробітку щомісяця до досягнення сином повноліття.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 22 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини — задоволено. Ухвалено змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 26.04.2018 р. На користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 та стягувати на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх заробітків щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення повноліття дитиною ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судові витрати у справі зараховано за рахунок Держави.

Рішення суду вмотивовано тим, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача є недостатнім для утримання сина сторін, який проживає разом з матір`ю. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Коливай С.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить оскаржуване рішення скасувати повністю, та залишити позовну заяву без розгляду — повністю. 

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, вмотивована тим, що вимога позивача про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини на її користь не доведена позивачем жодними належними та допустимими доказами на підтвердження фактичного самостійного її матеріального утримання дитини. Позивач не навела ніяких доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу.
Також, в скарзі наголошується, що відповідач приймає участь у вихованні сина та в добровільному порядку надає матеріальну допомогу сину, шляхом переказу грошових коштів, що не заперечує сама позивач.
В скарзі акцентується увага на тому, що для своїх непрацездатних батьків — матері, ОСОБА_3 є годувальником, оскільки вона не працює і на її доходи прожити не можливо без його допомоги, а також в силу віку та стану здоров`я витрачає частину на ліки. Тому половина доходу ОСОБА_3 йде на забезпечення належних умов проживання матері, яка утримувала його в свій час. Також, в скарзі просять врахувати, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем та безпосередньо приймає участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією рф проти України, і той факт, що дві третини з доходів йде на екіпірування та необхідне спорядження, налагодження автомобілів на яких вони їздять, а також на продукти і медикаменти.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

В судовому засідання представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кухаренко О.І. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини — залишити без змін.
Інші учасники справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, були повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутності клопотань про відкладення розгляду, колегія суддів вважає за можливим розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Сторони по справі мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає спільно із позивачкою.
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06.11.2017р. у цивільній справі №496/3368/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з відповідача були стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття — ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з дня подачі позову до суду з 25.09.2017 року.
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 26.04.2018р. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06 листопада 2017 року в частині розміру стягнутих аліментів було змінено та було зменшено розмір аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 до 1000 / одна тисяча/ гривень.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі — СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст. 8 Закону України “Про охорону дитинства” кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.
Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У зазначеній нормі права законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.
Як вбачається з матеріалів справи, одержувач аліментів ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, які стягується на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 26.04.2018 року, в якому просила визначити розмір аліментів у частці від доходу, а саме у розмірі 1/4 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитини повноліття.
Отже, одержувач аліментів скористався своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці від доходу.
При цьому, внаслідок зміни способу стягнення аліментів буде збільшений і розмір стягуваних аліментів.
У ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України).
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що аліменти які стягувались за рішенням суду у 2018 році у розмірі 1000 грн з відповідача, є недостатніми для утримання сина сторін, який проживає з матір`ю.
Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, застосовуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, роз`яснення Верховного Суду України, правові висновки Верховного Суду, з`ясовуючи наведені обставина справи, що мають значення для правильного вирішення спору, наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що, враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності, вік, стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд першої інстанції правильно виходив з того, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина має бути визначений у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця.
Колегія суддів вважає, що такий розмір аліментів визначений з урахуванням вимог сімейного законодавства та відповідає інтересам неповнолітньої дитини сторін у справі, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та достойного рівня його матеріального забезпечення.
Доказів незадовільного майнового стану і того, що відповідач не може сплачувати 1/4 частку від доходу, відповідач не надав як суду першої інстанції, так і апеляційному суду.
Належних доказів перебування на утриманні відповідача непрацездатних осіб, останнім не надано.
Також не може бути підставою для відмови у зміні способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини твердження відповідача, що дві третини зі свого доходу він витрачає на екіпірування та необхідне спорядження, на лагодження автомобілів, на яких їздить, медикаменти та продукти так як знаходиться на службі в ЗСУ. Крім того, зазначене не підтверджується належними та допустимими доказами.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
Отже, суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував обставини, які мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку на предмет пропорційності співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, керуючись критерієм «поза розумним сумнівом», та правильно виходив з того, що є законні підстави для часткового задоволення позову.
Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Будь-яких доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для зміни рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Коливай Сергій Васильович, залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко