СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року                                      м. Харків                        Справа № 922/10/25  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя  Тихий П.В.
секретар судового засідання - Полупан Ю.В.
за участю представників сторін:
позивача — не з`явився
відповідача — Дикань О.М. (поза межами приміщення суду) — витяг з ЄДР Наказ №70/70-КП від 22.06.2020 Положення про юридичний відділ, самопредставництво

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхо-будівельне управління №9" (вх.1096Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.04.2025
у справі №922/10/25 (суддя Жиляєв Є.М., повний текст рішення підписано 18.04.2025)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхо-будівельне управління №9", Полтавська область, м.Лубни,
до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Харків,
про визнання недійсним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Лубенське шляхо-будівельне управління №9" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому просить суд визнати недійсним та скасувати рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України по справі №7/01-127-21 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу №70/220-р/к від 29.10.2024 відносно ТОВ "Лубенське шляхо-будівельне управління №9".
Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.04.2025 у справі №922/10/25 у задоволенні позовних вимог  відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач - ТОВ "Лубенське шляхо-будівельне управління №9", звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 08.04.2025 по справі №922/10/25 та прийняти нове рішення, яким позов задовільнити в повному обсязі; визнати недійсним та скасувати рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України по справі №7/01-127-21 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу №70/220-р/к від 29.10.2024 відносно підприємства позивача.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- відповідачем прийнято рішення по вищезазначеній справі після закінчення граничних строків встановлених Законом та допущено порушення ч.4 ст. 37-1 Закону №2210, а саме не закрито справу на підставі абзацу 7 частини 1 статті 49 Закону №2210 через закінчення граничних строків розгляду справи та відсутністю складу правопорушення;
- судом не встановлено всіх обставин справи та помилково відхилено доводи ПП «Лубенське ШБУ №9» про відсутність у діях позивача відсутності складу правопорушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у зв`язку із відміною результатів Торгів за протоколом засідання тендерного комітету Замовника від 04.05.2018 та відсутністю негативних наслідків для Держави або інших господарюючих суб`єктів.
- в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2025 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Медуниця О.Є., Радіонова О.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 апеляційну скаргу   позивача залишено без руху, в зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у відповідному розмірі. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/10/25.
16.05.2025 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/10/25.
Після усунення недоліків апеляційної скарги ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Лубенське шляхо-будівельне управління №9"; встановлено строк до 16.06.2025 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 ГПК України; запропоновано учасникам справи до 16.06.2025 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів інших учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 ГПК України. Призначено справу до розгляду на 24.06.2025.
Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2025 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Медуниця О.Є., Тихий П.В., в зв`язку з відпусткою судді Радіонової О.О.
Відповідач не скористався процесуальним правом, наданим статтею 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не надав.
В судове засідання 24.06.2025 з`явився представник відповідача — Дикань О.М., яка просила рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обгрунтоване, а апеляційну скаргу — без задоволення.
Представник позивача не скористався правом на участь в судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив, попри вжиті судом заходи з повідомлення сторін про день та час розгляду справи.
Судова колегія зауважує, що в матеріалах справи наявні процесуальні документи сторін, в яких останні висловили свою правову позицію, а також інші документи, необхідні для прийняття обґрунтованого рішення зі спору.
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч.1 ст.273 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.
Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст.269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
22.01.2020 адміністративною колегією Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на підставі розпорядження №70/132-рп/к у справі №7/01-127-21 розпочато розгляд справи за ознаками вчинення, зокрема, ТОВ "Лубенське ШБУ №9" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.
Зі змісту вказаного розпорядження вбачається, що на виконання доручення Антимонопольного комітету України  проведено дослідження додержання ПП «Лубенське шляхобудівельне управління №9» та ТОВ "Лубенське шляхо-будівельне управління №9"  законодавства про захист економічної конкуренції під час участі у процедурах закупівель.
29.10.2024 за результатами розгляду справи №7/01-127-21 адміністративна колегія Відділення прийняла Рішення №70/220-р/к, яким постановила:
1. Визнати, що ПП «Лубенське шляхобудівельне управління № 9» та ТОВ "Лубенське шляхо-будівельне управління №9" вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених Комунальним підприємством «Шляхрембуд» Лубенської міської ради на закупівлю «Асфальтобетонна суміш та бітум БНД 60/90» (ДК 021:2015:44110000-4 – Конструкційні матеріали) (ідентифікатор закупівлі в системі «Prozorro» - UA-2018-04-11-001288-c).
2. За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на ПП «Лубенське шляхобудівельне управління №9» штраф у розмірі 68.000,00 грн.
3. За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ "Лубенське шляхо-будівельне управління №9" штраф у розмірі 68.000,00 грн.
Так, адміністративна колегія Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у своєму висновку зазначила, що ПП «Лубенське ШБУ-9» та ТОВ "Лубенське шляхо-будівельне управління №9" вчинено антиконкурентні узгоджені дії, що стосуються спотворення результатів торгів, проведених Комунальним підприємством «Шляхрембуд» Лубенської міської ради на закупівлю «Асфальтобетонна суміш та бітум БНД 60/90» (ДК 021:2015:44110000-4 – Конструкційні матеріали) (ідентифікатор закупівлі в системі «Prozorro» - UA-2018-04-11-001288-c). Зокрема, відділенням на основі зібраних доказів встановлено обставини, які свідчать про узгодження ПП «Лубенське ШБУ-9» та ТОВ «ШБУ-9» дій та поведінки під час участі в Торгах, що підтверджується, зокрема, таким:
- пов`язаністю Відповідачів;
- спільним місцезнаходженням Відповідачів;
- наявністю у Відповідачів спільних працівників;
- використанням Відповідачами однієї IP-адреси;
- пов`язаністю Відповідачів через номер телефону;
- доступом до банківських рахунків Відповідачів одними особами;
- наданням поворотної фінансової допомоги;
- спільними особливостями підготовки документів, завантажених Відповідачами в електронну систему закупівель;
- нездійсненням Відповідачами пониження цінових пропозицій під час участі в аукціоні у Торгах.
Витяг з рішення було отримано ТОВ «Лубенське ШБУ №9» 05.11.2024, про що позивач посилається на інформацію із офіційного сайту Укрпошти за ідентифікатором №0600977605960. Отже, останнім днем для подання позовної заяви є 05.01.2025.
За твердженням позивача, відповідачем в порушення Закону України «Про захист економічної конкуренції» не закрито справу №7/01-127-21 у зв`язку з закінченням строків розгляду справи (більше трьох років), та неправомірно винесено рішення №70/220-р/к про накладення на позивача штрафу у розмірі 68.000,00 грн, що стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.
Так, позивачем у позові зазначено про те, що розгляд справи №7/01-127-21 почався у період з 22.01.2020 відповідно до розпорядження адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №66/5-рп/к, про що у своєму Рішенні зазначив і відповідач, отже на думку позивача кінцевим строком для розгляду вищезазначеної справи та прийняття рішення по справі є 22.01.2023. Проте, оскаржуване Рішення було прийнято відповідачем 29.10.2024, тобто після закінчення кінцевого строку для її розгляду та прийняття рішення більше ніж на 1,5 роки.
Щодо відсутності складу правопорушення, позивачем у позові зазначено про те, що оскаржуваному Рішенні зазначається, що згідно з протоколом засідання тендерного комітету Замовника від 04.05.2018 без номеру, тендерні пропозиції всіх учасників торгів відхилені, а Торги відмінені відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі». Отже, на переконання позивача, у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, оскільки діями позивача не було завдано жодної шкоди інтересам Держави, суспільства та Замовника та не наступили жодні негативні наслідки.
Відповідач проти позову заперечив повністю, у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість позову та його безпідставність. Відповідач вважає, що рішення №70/220-р/к було прийнято Відділенням у спосіб та в межах строків визначених законодавством про захист економічної конкуренції, діючим на момент виникнення спірних правовідносин, підстави для його скасування відсутні.
Господарський суд, відмовляючи у задоволенні позову, встановив, що при прийнятті рішення №70/220-р/к у справі №7/01-127-21 відповідач діяв у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими. Місцевий господарський суд також зазначив, що органами АМК не було порушено процедуру розгляду адміністративної справи та не було пропущено строк давності притягнення позивача у даній справі до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Колегія суддів вважає висновки місцевого господарського суду щодо необґрунтованості позовних вимог у даній справі правильними, з огляду на наступне.
Так, за змістом статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, уповноважених з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.
Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5 частини першої статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом;
Преамбулою Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що цей Закон визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.
Відповідно до статті 2 «Сфера застосування Закону» цим Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб`єктами господарювання; суб`єктів господарювання з іншими суб`єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв`язку з економічною конкуренцією.
Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про захист економічної конкуренції» законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України «Про Антимонопольний комітет України», «Про захист від недобросовісної конкуренції», інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.
Відповідно до положень частини 1 статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» державна політика у сфері розвитку економічної конкуренції та обмеження монополізму в господарській діяльності, здійснення заходів щодо демонополізації економіки, фінансової, матеріально-технічної, інформаційної, консультативної та іншої підтримки суб`єктів господарювання, які сприяють розвитку конкуренції, здійснюється органами державної влади, органами місцевого самоврядування та органами адміністративно-господарського управління та контролю.
Державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України (частина 4 статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).
Отже, Антимонопольний комітет України та його органи для реалізації основного завдання, визначеного у статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», у частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 1 статті 3) в межах своїх дискреційних повноважень, визначених у частини четвертій статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» здійснює державний контроль та вчиняє відповідні дії з метою додержання законодавства про захист економічної конкуренції, захисту інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень у підприємницькій діяльності.
Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що зазначені нормативно-правові акти (з огляду на критерій регулювання суспільних відносин та кола питань, які вони вирішують) є спеціальними нормативно-правовими актами, що регулюють відносини АМК, як державного органу з спеціальним статусом у правовідносинах з суб`єктами господарювання, органами влади, органами місцевого самоврядування, а також органами адміністративно-господарського управління та контролю у відносинах, які впливають чи можуть вплинути на економічну конкуренцію на території України.
Отже, в силу наведених вище нормативно-правових актів завдання захисту економічної конкуренції в Україні покладено на АМК, яке останній реалізує шляхом виявлення, припинення та притягнення до відповідальності за порушення антимонопольного законодавства в рамках адміністративної процедури - розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
У аспекті порушених у апеляційній скарзі питань колегія суддів зазначає, що важливою гарантією захисту прав осіб від незаконних рішень органів Антимонопольного комітету України є можливість оскаржити ці рішення в судовому порядку. На сьогодні така можливість гарантується Конституцією України, що передбачає право кожного оскаржувати рішення, дії та бездіяльність державних органів у суді (стаття 55), та спеціальним Законом України «Про захист економічної конкуренції».
Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд неодноразово вказував на те, що господарські суди у розгляді справ про визнання недійсними рішень Антимонопольного комітету України не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, але при цьому зобов`язані перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм (правова позиція, викладена у низці постанов Верховного Суду, у тому числі, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/23000/17). Отже, у разі звернення позивача до суду з вимогою про оскарження рішення/дій Антимонопольного комітету України саме на суд покладено обов`язок перевірки дотримання органами Антимонопольного комітету України вимог законодавства та здійснення ними рішення/дій на підставі, у спосіб та у межах повноважень, передбачених законодавством України (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 26.10.2021 у справі №922/1865/20).
Відповідно до положень частини 1 статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Як вбачається з апеляційної скарги, позивач оскаржує рішення суду першої інстанції з підстав неправильного застосування норм процесуального права положень статті 37-1 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Матеріалами справи підтверджується, що розпорядженням адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №70/132-рп/к за ознаками вчинення ТОВ "Лубенське шляхо-будівельне управління №9" порушення законодавства про захист економічної конкуренції 22.01.2020 було розпочато розгляд справи №7/01-127-21.
Колегія суддів враховує, що органи АМК у своїй діяльності щодо виявлення, припинення та притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції керуються положеннями статей 8, 9, 19 Конституції України, положеннями Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та Закону України «Про захист економічної конкуренції», у тому числі і щодо вчинення процесуальних дій, визначених у розділі VII «Розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» цього Закону.
У вказаному розділі VII Закону України «Про захист економічної конкуренції» містяться норми, які регламентують порядок, послідовність та певні строки вчинення органом Антимонопольного комітету України у межах своїх повноважень дій щодо розгляду антимонопольної справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Зокрема, згідно з положеннями статті 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.
Колегія суддів зазначає, що з 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України» від 09.08.2023 №3295-IX, яким істотно змінено правила проведення перевірок суб`єктів господарювання, у тому числі і вчинення окремих процесуальних дій з боку органів АМК в аспекті забезпечення дотримання прав суб`єктів господарювання. Зокрема, цим Законом внесені зміни до Закону України «Про захист економічної конкуренції» та доповнено його положеннями статті 37-1 «Строки розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції».
Так, відповідно до наведеної норми справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розглядаються органами Антимонопольного комітету України протягом розумного строку, але не більше трьох років з дня прийняття розпорядження про початок розгляду справи, якщо інше не передбачено цим Законом. За наявності обґрунтованих підстав, що перешкоджають розгляду справи у строк, визначений частиною першою цієї статті, органи Антимонопольного комітету України можуть продовжити цей строк, але не більше ніж на два роки, про що письмово повідомляються особи, які беруть участь у справі. До строку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не зараховується час зупинення розгляду справи відповідно до частини другої статті 38 цього Закону. Якщо протягом граничних строків розгляду справи, передбачених частинами першою та другою цієї статті, органом Антимонопольного комітету України рішення не прийнято, справа підлягає закриттю на підставі абзацу 7 частини 1 статті 49 цього Закону.
Водночас, відповідно до абзацу 4 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України» справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, розгляд яких розпочато до дня набрання чинності цим Законом, розглядаються відповідно до законодавства, яке діяло до дня набрання чинності цим Законом.
Отже, як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, оскільки нова редакція Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України» набрала чинності з 01.01.2024, розгляд справи територіальним відділенням Антимонопольного комітету України і, як наслідок, всі дії, в тому числі прийняття рішення, мають розглядатися у редакції законодавства у сфері захисту економічної конкуренції, що діяло до 01.01.2024 і в цій же редакції законодавства суб`єкт господарювання у справі №7/01-127-21 має оскаржувати рішення відповідача.
Колегія суддів зазначає, що Законом України «Про захист економічної конкуренції» (у редакції, яка діяла станом на дату початку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції) не визначено строків, які встановлюють тривалість розслідування з моменту його початку до винесення відповідного рішення АМК.
Водночас, як встановлено колегією суддів, розгляд відділенням Антимонопольного комітету України справи №7/01-127-21 здійснювався з 22.01.2020 по 29.10.2024, тобто 4 роки, 9 місяців.
При цьому, суд виходить з того, що в силу положень статті 8, статті 9, частини 2 статті 19 Конституції України, які є нормами прямої дії, Антимонопольний комітет України, як державний орган, має виконувати свої дискреційні повноваження керуючись принципом верховенства права, як одним з основних принципів демократичного суспільства.
Суд зазначає, що в силу положень Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України, як державний орган із спеціальним статусом, у правовідносинах з суб`єктами господарювання щодо виявлення, припинення та притягнення до відповідальності за порушення антимонопольного законодавства в рамках адміністративної процедури (розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції) має виконувати свої дискреційні повноваження сумлінно, ретельно, відповідально, добросовісно, дотримуватися принципів правової визначеності та захисту правомірних очікувань, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для інтересів суб`єкта господарювання і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Отже, з огляду на відсутність нормативно запроваджених у Законі України «Про захист економічної конкуренції» строків прийняття рішення органами Антимонопольного комітету України у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, адміністративна колегія Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України при розгляді справи №7/01-127-21 діяла у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом.
Окремо суд звертає увагу, що статтею 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (у редакції, яка діяла до 01.01.2024) встановлено, що суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Тож, з огляду на те, що розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції відділенням Антимонопольного комітету України розпочато у січні 2020 року, а законом встановлено зупинення перебігу строку давності на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відповідачем при прийнятті рішення 29.10.2024 дотримано відповідний строк для притягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхо-будівельне управління №9" до відповідальності.
Щодо доводів ПП «Лубенське ШБУ №9» про відсутність у діях позивача відсутності складу правопорушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у зв`язку із відміною результатів Торгів за протоколом засідання тендерного комітету Замовника від 04.05.2018 та відсутністю негативних наслідків для Держави або інших господарюючих суб`єктів, колегія суддів зазначає таке.
Як убачається з оскаржуваного рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, колегія дійшла висновку, що ПП «Лубенське ШБУ-9» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхово-будівельне управління №9» узгодили свою поведінку під час проведених комунальним підприємством «Шляхрембуд» Лубенської міської ради торгів із предметом закупівлі «Асфальтобетонна суміш та бітум БНД 60/90» (ідентифікатор закупівлі UA-2018-04-11-001288-c), чим спотворили їх результати.
Відділення встановило низку обставин, що підтверджують узгодження дій учасників, зокрема:
- спільне місцезнаходження;
- взаємопов`язаність через засновників і персонал;
- використання однієї IP-адреси та контактного номера телефону;
- доступ одних і тих самих осіб до банківських рахунків обох господарюючих суб`єктів;
- надання взаємної фінансової допомоги;
- схожі технічні характеристики та спосіб підготовки документів, завантажених у систему закупівель;
- відсутність зниження цінових пропозицій під час аукціону.
Верховний Суд у постанові від 27.05.2021 у справі №903/23/19 наголосив, що для кваліфікації дій як антиконкурентних узгоджених достатньо факту координації поведінки суб`єктів господарювання, яка потенційно може негативно вплинути на конкуренцію; доведення реальних збитків чи інших шкідливих наслідків не є обов`язковим. Така правова позиція послідовно підтримувалася Верховним Судом і в інших постановах (зокрема від 13.03.2018 у справі №924/381/17, від 12.06.2018 у справі №922/5616/15, від 18.10.2018 у справі №916/3214/17, від 18.12.2018 у справі №922/5617/15, від 05.03.2020 у справі №924/552/19, від 11.06.2020 у справі №910/10212/19, від 22.10.2019 у справі №910/2988/18, від 05.08.2018 у справі №922/2513/18, від 07.11.2019 у справі №914/1696/18, від 02.07.2020 у справі №927/741/19).
Відтак відсутність фактичного досягнення мети узгоджених дій через обставини, що не залежали від їхньої волі, не звільняє учасників від відповідальності за статтею 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Саме спотворення конкурентного відбору вже є негативним наслідком.
Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив аргументи позивача щодо відсутності складу правопорушення на підставі скасування результатів торгів рішенням тендерного комітету від 04.05.2018 та відсутності шкоди державі або іншим суб`єктам господарювання. Позивач фактично не спростував установлені Відділенням у справі №7/01-127-21 фактичні обставини й не навів переконливих підстав, передбачених статтею 59 зазначеного Закону, для визнання рішення колегії №70/220-р/к від 29.10.2024  недійсним та його скасування.
Інші доводи апелянта, зокрема посилання в обґрунтування своїх аргументів на вибірково підібрані фрази з постанов Верховного Суду, з намаганням представити це як порушення відповідних приписів матеріального чи процесуального права судом першої інстанції, - не спростовують доказової та юридичної неспроможності аргументів Скаржника.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 08.04.2025 у справі №922/10/25 без змін.
З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхо-будівельне управління №9" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 08.04.2025 у справі №922/10/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України

Повна постанова складена 30.06.2025.

Головуючий суддя                                                                    О.А. Істоміна

Суддя                                                                                          О.Є. Медуниця  

Суддя                                                                                          П.В. Тихий