ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/6157/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року (суддя Мінаєва К.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення органу владних повноважень - Служби безпеки України, оформлене наказом начальника Департаменту військової контррозвідки № 13-ОС/дск від 23.01.2024 в частині зниження підполковнику ОСОБА_1 розмір доплати згідно з главою 5 до 5% посадового окладу та преміювання згідно з главою 13 до 5% посадового окладу з 11 грудня 2023 року;
- зобов`язати Службу безпеки України перерахувати та додатково виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення в повному обсязі в період з 11 грудня 2023 року по дату постановлення рішення у справі, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року відмовлено у задоволені позову.
Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати його та прийняти нове судове рішення, яким  задовольнити позов. 
В обґрунтування зазначає, що суд виходив з того, що встановлення, збереження, зниження та припинення виплати доплати та премії є самостійними правовими категоріями, які мають різні підстави та порядок застосування. У рапорті начальника управління ДВКР СБ України (реєстраційний номер 17/5-6246дск від 18.12.2023), який став підставою ухвалення оскаржуваного наказу про зниження доплати та премії, вказані причини зниження доплати та премії (порушення військової дисципліни, неналежне виконання службових обов`язків та відсутність позитивних результатів в роботі). При цьому, надання оцінки вказаним обставинам є дискрецією відповідача.
Проте, позивачем не ставилось питань про розмір премії на яку він заслуговує за результатами своєї службової діяльності. Позивач стверджував про відсутність будь-яких підстав для зниження розміру премії позивача з 611 до 5 відсотків. Підставами для зменшення розміру премії відповідно до рапорту 17/5- 6246дск від 18.12.2023 зазначено порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків.
Судом не було встановлено жодних доказів, які б підтверджували, що позивач допускав будь-які порушення військової дисципліни або якимось чином неналежно виконував свої службові обов`язки (на позивача жодних дисциплінарних стягнень не накладалось). Відповідач не зміг довести існування будь-яких порушень з боку позивача, та повідомити суд в чому вони полягали.
Скаржник наголошує на порушенні відповідачем пункту 5, розділу 13 Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України від 10 квітня 2018 року № 515/ДСК, в частині яка вимагає зазначення конкретних підстав для зменшення розміру премії. Зазначені в рапорті підстави для зменшення премії позивача (порушення військової дисципліни та неналежне виконання службових обов`язків)не можуть вважатися конкретними підставами, не можуть бути жодним чином перевірені. За таких умов висновок суду про наявність підстав для зменшення премії позивача є необґрунтованим.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що при дослідженні рапорту, складеного начальником управління ДВКР СБ України до начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України, встановлено, що причиною складання такого стало порушення військової дисципліни, неналежне виконання службових обов`язків та відсутність позитивних результатів роботи з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі.
Заявником не спростовано висновок суду першої інстанції про те, що преміювання - виключне право начальників (керівників) органів, підрозділів, закладів та установ СБ України, а не їх обов`язок. Дане право начальника реалізується в межах фонду грошового забезпечення з урахуванням особистого вкладу військовослужбовців у загальний результат служби.
На думку відповідача, після встановлення, премія, як і доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, можуть бути підвищені, знижені або скасовані відповідним наказом уповноваженого керівника. При цьому, підставою для зменшення або скасування є несвоєчасне або неналежне виконання завдань.
Наголошує на наявності підстав для скасування позивачу доплати та премії, які полягали у порушенні військової дисципліни, неналежному виконанні ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, відсутності позитивних результатів роботи з особами, залученими до участі в ОРД на конфіденційній основі.
Підставою для видання наказу начальника ДВКР СБУ 23.01.2024 року №13-ОС/дск «По особовому складу» щодо зниження доплати та премії ОСОБА_1 став мотивований рапорт полковника ОСОБА_2 , начальника 5 управління ДВКР СБ України від 18 грудня 2023 року, відповідно до якого останній звернувся до начальника ДВКР бригадного генерала ОСОБА_3 з клопотанням про зниження позивачу доплати та премії.
Відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу дотримався встановленої процедури та способу зменшення доплати та премії, як і форми прийняття рішення - наказу начальника ДВКР СБУ.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.
Підполковник ОСОБА_1 проходить військову службу у Службі безпеки України з 17 червня 1999 року.
Наказом начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 23.01.2024 № 13-ОС/дск відповідно до розділу ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України від 10 квітня 2018 року № 515/ДСК, підполковнику ОСОБА_1 знижено розмір доплати згідно з главою 5 до 5% посадового окладу та преміювання згідно з главою 13 до 5% посадового окладу з 11 грудня 2023 року. Підстава: рапорт начальника управління від 18 грудня 2023 року.
Листом Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України від 17.06.2024 № 11/1/4-Л-281/64 на адвокатський запит представника позивача повідомлено, що протягом 2023-2024 років на ОСОБА_1 дисциплінарні стягнення не накладалися. Разом з цим, за порушення військової дисципліни, неналежне виконання службових обов`язків та відсутність позитивних результатів в роботі наказом начальника Департаменту військової контррозвідки СБ України від 23 січня 2024 року № 13-ОС/дск на підставі рапорту начальника 5 управління (з дислокацією у м.Дніпро) ДВКР СБ України (реєстраційний № 17/5-6246дск від 18.12.2023, вх.УРОС № 6948/к-дск від 29.12.2023) підполковнику ОСОБА_1 з 11 грудня 2023 року знижено розміри доплати до 5% посадового окладу згідно з главою 5 та преміювання до 5% посадового окладу згідно з главою 13 розділу ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України від 10 квітня 2018 року № 515/ДСК. Долучено довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з грудня 2023 року до квітня 2024 року.
Вважаючи протиправним наказ начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України від 23.01.2024 № 13-ОС/дск, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
За частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення  визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України Постановою № 704 затвердив, серед іншого, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів. військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (згідно з додатком 1).
Також, затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Служби безпеки згідно з  додатком 4.
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Пунктом 5 Постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, зокрема: 
1) установлювати: посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами, згідно з  додатками 1-11  за аналогічними посадами; посадові оклади заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, на 1-5 відсотків нижче від посадового окладу відповідного керівника; надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою;
2) здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення;
Додатком 4 до Постанови № 704 визначено Схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Служби безпеки.
Частиною першою  статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25 березня 1992 року № 2229-ХІІ  (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2229-ХІІ) визначено, що Служба безпеки України це державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.
За приписами  статті 4 Закону № 2229-ХІІ  правову основу діяльності Служби безпеки України становлять  Конституція України, цей  Закон  та інші акти законодавства України, відповідні міжнародні правові акти, визнані Україною.
Статтею 18 Закону № 2229-ХІІ  встановлено, що фінансування, матеріально-технічне та соціально-побутове забезпечення Служби безпеки України здійснюється Кабінетом Міністрів України у порядку, визначеному Верховною Радою України, за рахунок коштів державного бюджету України.
За положенням статті 30 Закону, форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Умови та оплата праці працівників Служби безпеки України  визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців та умови оплати праці працівників Служби безпеки України» від 21 січня 1993 р. N 37 визначено, що виплачувати  військовослужбовцям посадові оклади, крім затверджених цією постановою, оклади за військовими званнями, надбавку за вислугу років,  грошову  винагороду та  матеріальну допомогу,  грошову  компенсацію замість продовольчого пайка, речового забезпечення та здійснювати інші виплати на  умовах  і  в розмірах,  установлених  для  військовослужбовців  Збройних Сил України.
Наказом Служби безпеки України від 10.04.2018 № 515/ДСК затверджено Інструкцію про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25.04.2018 за № 513/31964 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція № 515/ДСК).
Порядок та умови виплати надбавки за особливості проходження військової служби визначено главою 2 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК, пунктами 1, 3 якої передбачено, що надбавка за особливості проходження служби військовослужбовцям Служби безпеки України установлюється в залежності від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою, серед іншого за здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень. Зазначена надбавка встановлюється залежно від характеру виконуваних військовослужбовцями обов`язків за посадою відповідно до напряму діяльності підрозділу. Персональний розмір надбавки за особливості проходження служби встановлюється, підвищується, знижується або скасовується наказами Голови Служби безпеки України, його заступників, начальників (керівників) органів, підрозділів, функціональних (структурних) підрозділів, погоджених з відповідним фінансовим підрозділом.
Відповідно до пункту 5 глави 2 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК у разі несвоєчасного або неналежного виконання завдань, розмір цієї надбавки зменшується або взагалі скасовується.
Глава 5 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК передбачає порядок виплати доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі.
Згідно з пунктом 1-2 глави 5 розділу ІІІ Інструкції військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі і мають позитивні результати в цій роботі, виплачується щомісячна доплата в розмірі до 20 відсотків посадового окладу.
Персональний розмір доплати, зазначеної у пункті 1 глави 5 розділу III цієї Інструкції, встановлюється, підвищується, знижується або скасовується: у Центральному управлінні – наказами Голови СБ України або його заступників; у регіональних органах та органах військової контррозвідки – наказами начальників цих органів.
Накази про встановлення вказаної доплати видаються на підставі мотивованих рапортів керівників структурних підрозділів (пункт 3 глави 5 розділу ІІІ Інструкції).
Глава 13 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК визначає порядок преміювання військовослужбовців Служби безпеки України.
За положеннями пунктів 1-5 глави 13 розділу ІІІ Інструкції начальники (керівники) органів, підрозділів, закладів та установ СБ України мають право щомісяця в межах фонду грошового забезпечення преміювати військовослужбовців за їх особистий вклад у загальний результат служби.
Граничні розміри премій військовослужбовцям визначаються Головою СБ України в залежності від займаної посади та напряму діяльності відповідних підрозділів системи СБ України, в межах видатків, затверджених на грошове забезпечення у кошторисі СБ України на відповідний бюджетний рік.
Конкретний розмір премії, а також доцільність преміювання кожного військовослужбовця відповідно до його особистого вкладу в загальні результати служби, визначають керівники органів, підрозділів, закладів і установ СБ України на підставі мотивованих рапортів керівників відповідних структурних підрозділів, в межах затверджених граничних розмірів преміювання.
Встановлення премії військовослужбовцями, зменшення її розміру або скасуванням здійснюється за наказами Голови СБ України, його заступників, начальників (керівників) органів, підрозділів, закладів та установ СБ України. У мотивованих рапортах про зменшення розмірів премії чи її скасування зазначаються конкретні підстави для цього.
Розмір премії знижується або вона взагалі скасовується за: неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог військових статутів і внутрішнього розпорядку, порушення військової дисципліни (пункт 6 глави 13 розділу ІІІ Інструкції).
Порядок та умови виплати премії визначаються главою 15 розділу ІІІ Інструкції № 515/ДСК, пунктами 1, 4, 5 та 6 якої визначено, що начальники (керівники) органів, підрозділів, закладів та установ Служби безпеки України мають право щомісяця в межах фонду грошового забезпечення преміювати військовослужбовців за їх особистий вклад у загальний результат служби, при цьому конкретний розмір премії, а також доцільність преміювання кожного військовослужбовця відповідно до його особистого вкладу в загальні результати служби, визначаються ними на підставі мотивованих рапортів керівників відповідних структурних підрозділів, в межах затверджених граничних розмірів преміювання. Встановлення премії військовослужбовцям, зменшення її розміру або скасування здійснюється за наказами Голови Служби безпеки України, його заступників, начальників (керівників) органів, підрозділів, закладів та установ Служби безпеки України. Зокрема, однією з підстав для зниження розміру премії або її скасування є неналежне виконання службових обов`язків.
Аналіз положень Інструкції № 515/ДСК, дає підстави для висновку про те, що персональний розмір надбавки, доплати та премії встановлюється, підвищується, знижується або скасовується   наказами   Голови СБ України, його заступників, начальників (керівників) органів, підрозділів, функціональних (структурних) підрозділів,   погоджених з відповідним фінансовим підрозділом.
Тож після встановлення ця надбавка, доплата та премія може бути підвищена, знижена або скасована відповідним наказом уповноваженого керівника. При цьому, підставою для зменшення або скасування    у відповідності до Інструкції № 515/ДСК є несвоєчасне або неналежне виконання завдань.
Колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 1640/3394/18, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, сформулював правову позицію, якою запровадив критерій виміру суттєвості порушень правової процедури ухвалення рішення та дійшов висновку, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. У цій справі Суд наголосив, що скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
У цій  постанові Верховний Суд  визначив, що суттєве (фундаментальне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Так, наказом начальника Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України знижено позивачу розмір доплати згідно з главою 5 до 5% посадового окладу та преміювання згідно з главою 13 до 5% посадового окладу. Підставою винесення наказу зазначено рапорт начальника управління від 18 грудня 2023 року.
Підставами для прийняття зазначено рапорт начальника управління ДВКР СБ України.
У рапорті начальника управління ДВКР СБ України (реєстраційний номер 17/5-6246дск від 18.12.2023), який став підставою ухвалення оскаржуваного наказу про зниження доплати та премії, вказані причини зниження доплати та премії, а саме порушення військової дисципліни, неналежне виконання службових обов`язків та відсутність позитивних результатів в роботі. 
При цьому, рапорт не містить та відповідачем не надано пояснень з приводу наявності та підтвердження порушення позивачем військової дисципліни, неналежне виконання службових обов`язків та відсутність позитивних результатів в роботі
У рішенні суду першої інстанції не надано жодної оцінки наказу  начальника Департаменту військової контррозвідки № 13-ОС/дск від 23.01.2024 та рапорту начальника управління ДВКР СБ України, зокрема не з`ясовано наявність підстав для скасування позивачу доплати та премії, а також дотримання відповідачем процедури винесення цього наказу в оскаржуваній частині (наявність мотивованого рапорту керівника відповідного структурного підрозділу тощо).
Колегія суддів зазначає, що вказані підстави для зменшення розміру належної позивачу доплати та премії, не є мотивованими, а отже законодавчо передбаченими підставами. Відповідачем не надано доказів існування на час зменшення розміру доплати та премії законодавчо передбачених підстав для вчинення таких дій.
Також, зменшення змінної частини винагороди, не повідомлене працівнику заздалегідь, свідчить про необґрунтований характер такого зниження, що порушує принцип призначення преміювання та виплати доплати та премії саме за ті умови і результати роботи, що були враховані під час їх виплати працівнику (перегляд оцінки виконаної роботи).
Преміювання та виплата інших додаткових складових є правом роботодавця та визначення відсоткового їх значення саме в його дискреційних повноваженнях. Проте, законодавство України встановлює заборону приймати рішення з оплати праці, що погіршує умови, встановлені законодавством.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, зменшивши позивачу відсотковий розмір доплати та премії, не дотримався вимог законодавства, що призвело до погіршення умов оплаченої служби позивача, встановлених законодавством, а саме зменшення розміру грошового забезпечення позивача за виконувану ним роботу при відсутності змін до оцінки його досягнень за виконану роботу.
Подібні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 04.03.2020 у справі №817/1221/16.
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову, з вищевикладених мотивів.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року скасувати. 
Прийняти нове судове рішення. 
Позов ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту військової контррозвідки № 13-ОС/дск від 23.01.2024 в частині зниження підполковнику ОСОБА_1 розмір доплати згідно з главою 5 до 5% посадового окладу та преміювання згідно з главою 13 до 5% посадового окладу з 11 грудня 2023 року.
Зобов`язати Службу безпеки України провести перерахунок та виплату складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11 грудня 2023 року а саме премій у належних відсоткових розмірах доплати згідно з главою 5 та преміювання згідно з главою 13, з урахуванням раніше виплачених сум.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5  статті 328 КАС України
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко