У х в а л а
20 червня 2025 року
м. Київ
Справа № 202/4551/24
Провадження № 61-6063ск25
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного судуГудими Д. А. ознайомився із касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Антонов Євген Федорович (далі - адвокат),
на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10 грудня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 9 квітня 2025 року про залишення цього рішення без змін
у справі за позовом скаржника до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури про відшкодування завданої шкоди та
в с т а н о в и в :
1.           9 травня 2025 року адвокат в інтересах скаржника подав до Верховного Суду касаційну скаргу (вх. № 14806/0/220-25 від 12 травня 2025 року), у якій просив скасувати рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10 грудня 2025 року, ухвалу цього суду від 30 грудня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 9 квітня 2025 року про перегляд вказаних судових рішень.
2.           16 червня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаржника в частині оскарження ухвали суду першої інстанції від 30 грудня 2024 року та постанови апеляційного суду від 9 квітня 2025 року про залишення цієї ухвали без змін.
3.           За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.
4.           Оскільки касаційна скарга в частині оскарження рішення суду першої інстанції від 10 грудня 2025 року та постанови апеляційного суду від 9 квітня 2025 року про перегляд цього рішенняне відповідає низці вимог ЦПК України, її слід залишити без руху.
(1) Щодо вимог до змісту касаційної скарги
5.           За змістом пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» (далі - Закон № 3200-IX) у касаційній скарзі повинні бути зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету особи, яка подає касаційну скаргу.
5.1.       Якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей (частина восьма статті 14 ЦПК України у редакції Закону № 3200-IX). 
5.2.       Адвокат у касаційній скарзі всупереч пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України про наявність або відсутність у скаржника електронного кабінету не зазначив. Від обов`язку зазначити такі відомості не звільнений, бо подав цю скаргу поштою.
(2) Щодо підстав касаційного оскарження
6.           За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Скаржник зазначив про невідповідність рішення суду першої інстанції від 10 грудня 2024 року та постанови апеляційного суду від 9 квітня 2025 року про залишення цього рішення без змін висновкам Верховного Суду у конкретних справах, але не конкретизував визначені законом підстави касаційного оскарження.
6.1.       Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);
(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).
(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);
(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
6.2.       За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).
6.3.       Проте скаржник не конкретизував підстави касаційного оскарження. Тому має це зробити.
(3) Щодо дотримання принципу рівності
7.           За змістом пункту 7 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги. До касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет (речення перше пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
7.1.       Скаржник додав до касаційної скарги, зокрема, ордер на надання правничої допомоги та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Однак не додав копії цих документів відповідно до кількості учасників справи.
7.2.       ЦПК України не передбачає для особи, яка оскаржує судові рішення, можливості визначати, які матеріали, що додаються до касаційної скарги, не надавати іншим учасникам справи. Більше того, якби скаржник подав касаційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами в електронній формі через електронний кабінет, інші учасники справи, які мають такий кабінет, теж не були б обмежені у можливості ознайомлення з відповідними додатками. Тому скаржник має подати копії зазначених додатків до касаційної скарги для інших учасників справи.
(4) Щодо строку на усунення недоліків касаційної скарги
8.           В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).
9.           Для усунення недоліків, вказаних у цій ухвалі, Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня її вручення адвокатові або скаржнику. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржнику.
Керуючись статтями 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України,
у х в а л и в :
1. Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10 грудня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 9 квітня 2025 року про залишення цього рішення без змін у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури про відшкодування завданої шкоди.
2. Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя 	 	Д. А. Гудима