ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

25 липня 2025 року
м. Харків

справа № 629/6421/24
провадження № 22-ц/818/3282/25

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

розглянувши у порядку ст.369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3  про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Габор Вікторії Володимирівни на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 березня 2025 року, постановлене під головуванням судді Каращука Т.О.,-
в с т а н о в и в:
У жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 березня 2025 року позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи з 16.10.2024 року і до закінчення дитиною навчання, а саме до 30.06.2025 року, але не довше, ніж до досягнення донькою 23 років. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 грн. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Габор Вікторія Володимирівна просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було враховано з`ясовано фактичне місце проживання дитини. Враховуючи, що позивачем не надано доказів сумісного проживання з донькою, у зв`язку з цим позивач не набула права звернення до суду з позовом щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання на свою користь. Вважає, що позивачка не довела належними доказами факту спроможності відповідача сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі. Відповідач визнає обов`язок утримувати свою повнолітню доньку, проте прагне сплачувати аліменти безпосередньо на особистий рахунок доньки, яка проживає окремо від матері.
ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на повнолітню доньку –  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця,  починаючи з 16.10.2024 року і до закінчення дитиною навчання, а саме до 30.06.2025 року, але не довше, ніж до досягнення донькою 23 років, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього доньки, яка продовжує навчання.
Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10.06.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26.01.2023 року, що підтверджується копією рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області про розірвання шлюбу(а.с.11-13).
Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).
Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади № 2024/011520577 від 23.09.2024 року та витягу №5200 про зареєстрованих у житловому будинку осіб вбачається, що донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом із матір`ю (а.с.8,9)
Донька навчається на 3 курсі Відокремленого підрозділу “Фаховий коледж Харківського університету”, відділення денне, термін навчання до 30.06.2025 року. Вказане підтверджується довідкою (а.с.4).
Згідно копії договору та копій платіжних інструкцій, долучених позивачем, вартість навчання становить за один навчальний семестр 9000, 00 грн, загальна вартість -36 000, 00 грн. 
Як на підставу позовних вимог, позивачка посилалась на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, від шлюбу вони мають спільну дитину- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з нею. Донька навчається на 3 курсі Відокремленого підрозділу “Фаховий коледж Харківського університету”, відділення денне, термін навчання до 30.06.2025 року. Як вказує позивач, відповідач працює, отримує заробітну плату, аліменти нікому не платить, тобто має можливість надавати фінансову допомогу, однак добровільно цього не робить. Враховуючи вище вказане, позивач вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу звернення позивача до суду з позовом, та до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення 23 років.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ст. 200 СК України Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача такої можливості та з урахуванням можливості надання утримання іншим із батьків.
Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
З матеріалів справи убачається, що     ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на 3 курсі Відокремленого підрозділу “Фаховий коледж Харківського університету”, відділення денне, термін навчання до 30.06.2025 року
Відповідач ОСОБА_2 , 1983 року народження, є працездатною особою, має постійне місце роботи.
Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання, узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України.
Проте з висновком суду щодо визначення розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.
Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив з того, що платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньки у розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно, разом з тим визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню суд не в повній мірі врахував обставини, що мають істотне значення у справі.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2 отримує заробітну плату у розмірі 20250 грн., проте зазначена сума не є чистим доходом, а включає в себе податок (а.с.78).
Також з наданої копії рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.03.2025 року убачається, що відповідач має кредитні зобов`язання. (а.с.79-84)
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вказані обставини мають бути враховані при визначенні розміру аліментів. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, підлягають аліменти в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу).
Тому рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру стягнутих аліментів. 
Доводи апеляційної скарги щодо непроживання неповнолітньої доньки разом із матір`ю не спростовують висновок суду першої інстанції щодо знаходження дитини на її утриманні. 
Доказів, що дитина перебуває на утриманні батька, матеріали справи не містять.
Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Габор Вікторії Володимирівни задовольнити частково.
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 березня 2025 року в частині визначення розміру аліментів змінити.
Визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з  ОСОБА_2  на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і, в силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий:  О.В. Маміна

Судді:  Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина