ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7164/25 Справа № 176/3450/24 	  	Головуючий у першій інстанції: Волчек Н. Ю. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Макарова М.О., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області у складі судді Волчек Н.Ю. від 29 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,– 

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 22 березня 2024 року у м. Жовті Води Дніпропетровської області по вул. Заводська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 , який був водієм автомобіля Geely CK, д.н. НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , який був водієм автомобіля Hyundai Elantra, д.н. НОМЕР_2 . Відразу після ДТП відповідач з власного телефону повідомив про пригоду страхову компанію, в якій полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.219727096 був застрахований автомобіль Geely CK д.н. НОМЕР_1 , а саме ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та відправив фото з місця ДТП через месенджер Viber. Позивач вказує, що на момент ДТП він був власником автомобіля Hyundai Elantra д.н. НОМЕР_2 . 23 березня 2024 року до ПРАТ СК «ПЗУ Україна» було подано необхідні документи для відшкодування матеріальної шкоди та було створено страхову справу №39767. 04 липня 2024 року ПРАТ СК «ПЗУ Україна» перерахувало на його картковий рахунок 77400,00 грн страхове відшкодування. Позивач зазначає, що згідно з висновком транспортно-товарознавчого дослідження №0-04.24 від 10 квітня 2024 року, який складено судовим експертом Масько В.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Elantra д.н. НОМЕР_2 складає 185797,82 грн. Отже, різниця між фактичним розміром завданої шкоди і належним страховим відшкодуванням становить 108397,82 грн, що підлягає відшкодуванню відповідачем. Крім того, винуватцем ДТП ОСОБА_2 не було сплачено франшизу, передбачену полісом №ЕР.219727096, у розмірі 2600,00 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача різницю між фактичним розміром завданої внаслідок ДТП шкоди і належним страховим відшкодуванням у розмірі 108397,82 грн та компенсацію франшизи у розмірі 2600,00 грн. 
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позову. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 22 березня 2024 року об 11:44 годині по вул. Заводській у м. Жоті Води Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Geely CK д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Hyundai Elantra д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . 
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). 
Зазначений вище факт ДТП визнається сторонами у справі та підтверджується, зокрема, копіями заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22.03.2024 до ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до яких вони просять не проводити жодних розбирань за фактом ДТП, у зв`язку з тим, що в даній ситуації вони розібрались самостійно до приїзду працівників поліції за допомогою Європротоколу (а.с. 167, 168). 
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_2 , - є ОСОБА_1 (а.с.13).
Позивач наголошує на тому, що ДТП сталось з вини ОСОБА_2 , який керував Geely CK д.н. НОМЕР_1 .
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як володільця наземного транспортного засобу Geely CK д.н. НОМЕР_1 , у момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування в ПрАТ СК "ПЗУ Україна", згідно полісу ОСЦПВ №219727096, що підтверджується інформацією з веб-сайту МТСБУ. 
Відповідно до копії страхового акту №39767/1 ПрАТ СК "ПЗУ Україна", вищевказана ДТП визнана вказаною страховою компанією страховим випадком та вирішено виплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 77400,00 грн (а.с. 21). 
Встановлено, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило 04.07.2024 на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 77400,00 грн, що підтверджується копією виписки по картці/рахунку № НОМЕР_4 від 09.10.2024 (а.с.16).
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження №14-80цс19)). 
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно із п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. 
Страховик, керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що зазначено у пункті 36.1 статті 36 цього Закону. 
Європротокол - спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді, на спеціальному бланку, так і в електронній формі, з використанням системи «Електронний Європротокол», що доступна за посиланням https://dtp.mtsbu.ua. 
Бланк Європротоколу видається автовласнику безкоштовно під час укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У разі втрати або використання бланку Європротоколу, новий бланк видається страховиком безоплатно на підставі письмової заяви. 
Якщо водії скористались Європротоколом, то вони: мають право залишити місце ДТП, звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції України про настання ДТП, звільняються від адміністративної відповідальності, передбаченої за спричинення ДТП. 
При складанні Європротоколу в письмовій формі водії повинні не пізніше трьох робочих днів з дати ДТП звернутись зі своїм примірником заповненого Європротоколу до страховика, з яким укладали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Якщо Європротокол укладався в електронному вигляді через систему «Електронний європротокол», повідомлення страховим компаніям учасників ДТП відправляються автоматично.
На час вчинення ДТП була чинною Інструкція щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), затверджена протоколом Президії Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) від 11 серпня 2011 року №274/2011, погоджена начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України 31 серпня 2011 року. 
Згідно з пунктом 7.13 вказаної вище Інструкції, у пункті 15 Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколі) ставиться підпис (підписи) особи (осіб), що оформляла (оформляли) Повідомлення. 
Однак, надана сторонами копія бланку європротоколу (повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду) від 22 березня 2024 року, яка заповнена у письмовому вигляді, не містить підписів водіїв-учасників ДТП - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 48, 66). Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, у процесі заповнення відповідного повідомлення були допущені виправлення, тому бланк був зіпсований. 
Також позивачем не обґрунтовано та не надано доказів заповнення 22 березня 2024 року повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду в електронному вигляді за допомогою інформаційної системи «Електронний європротокол» на офіційному веб сайті МТСБУ. 
Згідно змісту відзиву на позовну заяву, відповідач заперечує факт порушення ним Правил дорожнього руху у ДТП, яка мала місце 22 березня 2024 року, зазначаючи про перевищення допустимої швидкості водієм ОСОБА_3 .
Будь-яких належних та допустимих доказів обставин ДТП, що мала місце 22 березня 2024 року, позивачем не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи. 
Клопотання про призначення відповідної судової автотехнічної експертизи також не заявлено, відповідного висновку спеціаліста суду не надано. 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди.
Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).
Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. 
Непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи, тощо. 
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 16.04.2019 у справі №927/623/18, від 07.12.2023 року у справі №914/607/23. 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ст. 79, ч. 1 ст. 80 ЦПК України). 
Частиною першою статті 80 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Звертаючись до суду з даним позовом про стягнення шкоди з відповідача, позивач посилається на спричинення йому матеріальної шкоди унаслідок ДТП саме з вини водія  ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Geely CK, д.н. НОМЕР_1 . 
Однак, не представлено суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів неправомірних дій (бездіяльності) відповідача ОСОБА_2 у ДТП, що мала місце 22 березня 2024 року по вул. Заводській у м. Жовті Води Дніпропетровської області. 
Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру завданої шкоди внаслідок пошкодження належного йому автомобіля Hyundai Elantra д.н. НОМЕР_2 . 
Клопотання про витребування відповідних доказів судом, призначення відповідної автотехнічної та автотоварознавчої експертиз, тощо, судам першої та апеляційної інстанцій - позивачем не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколом судового засідання апеляційного суду. 
У позові ОСОБА_1 посилається на висновок транспортно-товарознавчого дослідження №04-04.24 від 10 квітня 2024 року щодо визначення матеріальних збитків заподіяних власнику КТЗ Hyundai Elantra д.н. НОМЕР_2 внаслідок ДТП 22 березня 2024 року, який складено судовим експертом Масько В.В. Проте, вказаний висновок або належним чином завірену його копію суду не надано; клопотання про витребування висновку судом - не заявлено. 
Страховий акт №39767/1 ПрАТ СК "ПЗУ Україна" не є належним та допустимим доказом щодо обставин ДТП та розміру завданої позивачу шкоди. Вказаний документ не містить інформації, на підставі чого визначено особу, що скоїла ДТП, а також вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Elantra д.н. НОМЕР_2 в сумі 185797,89 грн (з урахуванням зносу), переліку пошкоджень, запасних частин, що підлягають заміні, матеріалів та робіт з відновлювального ремонту, тощо (а.с. 21). Будь-яких додатків до страхового акту №39767/1 позивачем не долучено. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завданої внаслідок ДТП, як стверджує позивач, матеріальної шкоди у розмірі 108397,82 грн та суми франшизи 2600,00 грн, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. 
Посилання апелянта на те, що вина ОСОБА_2 у ДТП підтверджується фактом виплати позивачу страхового відшкодування страховиком ПрАТ СК "ПЗУ Україна" - є безпідставними, адже такий факт встановлюється судом на підставі наданих сторонами доказів. Самий лише факт виплати позивачу страхового відшкодування не дозволяє встановити обставини ДТП, вину відповідача, характер пошкоджень належного позивачу автомобіля, розмір завданих збитків, причинно-наслідковий зв”язок тощо. 
Також позивачем надано відеозапис з місця ДТП, на якому водій автомобіля Geely CK д.н. НОМЕР_1 , схожий на відповідача, відповідає, що не помітив ОСОБА_3 (а.с. 71). Однак, даний відеозапис не містить тверджень  ОСОБА_2 про визнання ним вини у скоєнні ДТП, що мала місце 22 березня 2024 року по вул. Заводській у м. Жовті Води Дніпропетровської області. 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення. 
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 04 серпня 2025 року. 

Головуючий                                                                Т.П. Красвітна

Судді                                                                        М.О. Макаров
                                                                               
                                                                               М.Ю. Петешенкова