УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2025 року 
м. Київ
справа №160/18691/23
адміністративне провадження № Зн/990/12/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Бившевої Л.І., Гімона М.М.,

за участі секретаря судового засіданні Титенко М.П.,

представника позивача - Лосєв Д.В.,

представників відповідача -Моцак О.М., Єгоров А.Є., Куліш І.І., Дмитрієв Є.К.,

представника Metinvest B.V. -     Курочкіна І.С., Верещага Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції         заяву PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від                 17 квітня 2025 року у справі №160/18691/23 за позовом Акціонерного товариства «Південний гірнично-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
УСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Південний гірнично-збагачувальний комбінат» (далі - позивач, платник податків, Товариство) звернулось до суду     з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач, контролюючий орган, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Д» від 25.04.2023 № 318/32-00-23-32/00191000, яким      збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на загальну суму 3725105293 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням 2980084234 грн, та штрафними (фінансовими)      санкціями (штрафами) 745021059 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає чинному законодавству та прийняте на підставі хибних висновків, до яких дійшов відповідач в ході проведення перевірки. Так, у запитах контролюючого органу, які передували призначенню перевірки, не зазначено всіх обставин, які вказують на наявність у контролюючого органу сумнівів у вірності оподаткування доходів нерезидента, а також не наведено конкретних фактів в чому полягає порушення податкового законодавства з боку платника податків, отже підстави для проведення перевірки відсутні. Посилаючись на висновки Верховного Суду, вказується, що запит контролюючого органу із вимогою надання позивачем інформації та її документального підтвердження повинен містити зазначення будь-якої податкової інформації, яка б свідчила про порушення з      боку позивача вимог валютного, податкового та іншого законодавства. Також, відповідач протиправно призначив та провів перевірку на підставі п.п.           78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України           у період дії воєнного стану, чим порушив вимоги під. «б» п.п.           69.2           п. 69 ПК України. Крім того, наказ про проведення перевірки від 31.01.2023 №26-п визнаний судом протиправним та скасований, що є самостійною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення. Також зазначено про правильне застосування 5% ставки оподаткування доходів нерезидентів з джерелом походження з України згідно вимог           Податкового кодексу      України           та Конвенції між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи та Протоколу до неї (далі           Конвенція), оскільки нерезиденти України, яким позивач виплачував доходи у вигляді дивідендів, є бенефіціарними власниками такого доходу і      резидентами країни, з якою укладено міжнародний договір України, інвестували в придбання акцій позивача суму у розмірі 100000 євро, не мали жодних обмежень щодо подальшого перерахування отриманого доходу іншому нерезиденту, як відсутні і будь-які обмеження щодо самостійного визначення подальшої економічної долі вказаного доходу. Також зазначено, що акт перевірки      не      містить конкретного посилання на статтю Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, а тому не є належним доказом порушень, виявлених під час перевірки.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024, позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Д" від 25.04.2023 №318/32-00-23-32/00191000. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків      на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат зі сплати судового збору 26840,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій дійшли висновку,  що у запитах, які направлялись платнику податків до та під час перевірки,      відсутні посилання на будь-які факти або докази порушення податкового законодавства з боку AT «ПІВДГЗК» при застосуванні ставки 5% при оподаткуванні доходів у вигляді дивідендів; наказ №26-п від 31.01.2023 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» не містить посилання на будь-яку підставу проведення позапланової документальної перевірки, визначену ПК України, крім загального посилання на норми цього кодексу (пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, пп. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України); відповідач провів перевірку позивача на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України під час дії мораторію встановленого підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. Вказані порушення були самостійною підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Окрім того, суди звернули увагу, що під час розгляду справи не підтверджено порушення платником податків пп.141.4.1.б), пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України, п. 2 b) статті Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи. З посиланням на правові висновки Верховного Суду, сформульовані      у постанові від 26.01.2023 у справі №160/2959/20, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що у момент виплати доходу на користь нерезидента достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку була довідка (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, є бенефіціарними (фактичними) отримувачами (власниками) зазначених доходів, і така довідка видана компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.      
Суди дійшли висновку, що для цілей застосування пониженої ставки податку на доходи нерезидентів (відповідно до міжнародних конвенцій та Податкового кодексу України), застосовувати слід поняття, визначене в статті 103 Податкового кодексу України (та відповідних положення міжнародних конвенцій), а не відмінне поняття, наведене в Законі «Про запобігання легалізації», яким визначено, що «кінцевим бенефіціарним власником» може бути лише фізична особа, яка має вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, тоді як для податкових цілей «бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу» є фізична чи юридична особа, яка є вигодонабувачем отриманого доходу.
Постановою від 17 квітня 2025 року Верховний Суд касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнив. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі №160/18691/23 скасував. Ухвалив нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Південний гірнично-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовив. 
Скасовуючи рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі №160/18691/23, Верховний Суд зазначив, зокрема, що суди попередніх інстанцій помилково застосували до цих правовідносин норми підпункту «а» пункту 2 ст. 10 Конвенції, що передбачає пільгову ставку оподаткування за відсутності умов для її застосування. При цьому, судами не було застосовано норми п.103.3 ст.103 ПК України, відповідно до яких      бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів. 
Верховний Суд зауважив, що відповідні виплати дивідендів на користь Metinvest B.V та Polyworld було профінансовано (повністю або частково) за рахунок дивідендів виплачених позивачем,      що, в свою чергу, підтверджує ознаки транзитного руху коштів через 12 компаній-нерезидентів до кінцевого бенефіціара.
Колегія суддів звернула увагу, що бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником      щодо такого доходу.
У підсумку, Суд зауважив, що судами попередніх інстанцій встановлено обставини, відповідно до яких, кіпрські компанії, яким виплачені дивіденди, не є бенефіціарними (фактичними) отримувачами (власниками) доходу та кінцевим отримувачем грошових коштів, а є лише проміжними агентами (посередниками), які здійснювали транзит грошових коштів у вигляді дивідендів. Тому, позивач, в порушення підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України, безпідставно застосував пільгову ставку податку на доходи нерезидентів 5%, що призвело до заниження податку.
08 травня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (далі - заявник, Metinvest B.V.) про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі №160/18691/23 на підставі пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
В обґрунтування поданої заяви PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) вказує на наявність істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. У вказаній заяві просить скасувати постанову Верховного Суду від      17 квітня 2025 року у справі №160/18691/23 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
На переконання заявника нововиявленою є обставина, що Metinvest B.V. є власником 33,26% АТ «Південний гірнично-збагачувальний комбінат», тобто є кінцевим бенефіціарним власником цього Товариства, що підтверджується структурою компанії АТ «Південний гірнично-збагачувальний комбінат», та як наслідок, - кінцевим вигодонабувачем в отриманні доходу у вигляді дивідендів. Як учасник Товариства він має право, зокрема, брати участь у розподілі прибутку товариства й одержувати його частку (дивіденди). 
Заявник зазначає, що важливою умовою застосування пільгової ставки оподаткування за Конвенцією є те, що нерезидент має бути бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу та кінцевим отримувачем грошових коштів, виплачених АТ «Південний гірнично-збагачувальний комбінат» у вигляді дивідендів. У даній справі таким бенефіціарними (фактичними) отримувачами (власниками) доходу та кінцевим отримувачем грошових коштів є саме Metinvest B.V. Таким чином, саме дохід нерезидента - Metinvest B.V. не підлягає подвійному оподаткуванню та наділяється податковою пільгою. 
Окрім того, заявник  у заяві вказує, що той факт, що Metinvest B.V. як на час виникнення спірних правовідносин так і на даний час, є кінцевим вигодонабувачем за дивідендами позивача, та не є транзитером вказаних коштів будь-яким іншим акціонерам, не був відомим та не досліджувався судами при  попередньому розгляді даної справи, однак, має значення для ухвалення законного рішення у справі, оскільки спростовує висновок Верховного Суду щодо відсутності підстав для застосування податкової пільги при виплаті дивідендів саме Компанії Metinvest B.V. 
Заявник у своїй заяві відзначив, що невизнання судом факту, що Polyworld та Metinvest B.V. є фактичними вигодоотримувачами, тобто є (фактичними) отримувачами (власниками) доходу, безпосередньо вплинуло на результат справи. Таким чином, істотна для справи обставина - кінцева бенефіціарність нерезидентів - не була встановлена судом раніше, і саме це робить її нововиявленою. 
Серед іншого, Metinvest B.V. у своїй заяві наполягає і на застосуванні принципу зворотної дії нормативно-правового акта, який пом`якшує чи скасовує відповідальність, закріплений у Конституції України. На підставі цього принципу стверджує, що зміни до п.103.3 ст. 103 ПК України, які набрали чинності 23 травня 2020 року та запровадили наведений вище підхід до визначення бенефіціарного власника, слід розглядати як такі, що пом`якшують податкову відповідальність. Раніше нерезидент-одержувач, який не був визнаний бенефіціаром, за певних обставин міг втратити право на понижену ставку і, відповідно, український платник податку був зобов`язаний утримати податок за повною ставкою 15%. Після внесення змін Закон дозволяє застосовувати нижчу ставку, якщо відомо про іншого бенефіціарного власника доходу. На переконання заявника, суд повинен оцінити спір з урахуванням нової редакції ст. 103 ПК України, навіть якщо на момент виникнення спірних правовідносин діяла стара редакція. Наведене, на думку заявника, створює умови для перегляду постанови Верховного Суду за нововиявленими обставинами саме через появу більш сприятливого для платника правового регулювання. 
У підсумку, заявник зазначив, що Metinvest B.V. і Polyworld Limited володіли на дати виплати опосередковано більше 20% AT «ПІВДГЗК» та є бенефіціарними власниками та фактичними отримувачами дивідендів. Таким чином, ставка податку при виплаті дивідендів на користь Metinvest B.V. та Polyworld Limited повинна складати 5%; навіть якщо перший нерезидент не був власником отриманих доходів, то наступні нерезиденти в даному випадку Metinvest B.V. і Polyworld Limited були бенефіціарами дивідендів  і повинні застосовуватися суми податку згідно Конвенціям по ним. У зв`язку з чим, AT «ПІВДГЗК» правомірно застосовано ставку 5% при оподаткуванні доходів у вигляді дивідендів, виплачених AT «ПІВДГЗК» на користь бенефіціарного власника - нерезидента Metinvest B.V. у період 2017-2019 роки з дотриманням вимог ст.103 та ст. 141.4 ПК України за наявності фактичних обставин та документальних доказів, які свідчать, що нерезидент Metinvest B.V. є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (дивідендів). 
В додаткових письмових поясненнях  заявник Metinvest B.V. зазначає, що саме Верховний Суд встановив, що Metinvest B.V. - нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу з України та ці доходи підлягають оподаткуванню саме в Україні за пільговою ставкою 5%.
Зокрема, суду надано належний пакет документів для застосування пониженої ставки податку згідно з Конвенцією між Україною і Королівством Нідерланди про уникнення  подвійного оподаткування  та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно, ратифікованої Законом України від 12 липня 1996 року  N 332/96-ВР, довідку про податкове резидентство Metinvest B.V. у Нідерландах, а також інші документи, що підтверджують статус бенефіціарного (фактичного) отримувача доходу.
Насамкінець, заявником зазначено також, що якщо застосувати понижені ставки податку за Конвенціями з Нідерландами та Кіпром, податкове навантаження на спірні дивіденди буде суттєво меншим (в межах 5% замість 15%). Компанії Metinvest B.V. та Polyworld Limited, будучи фактичними одержувачами доходу, мали право на цю пільгу, а український податковий агент - на відповідне зменшення зобов`язань зі сплати податку. Встановлення цього факту та його правовий аналіз раніше не були належним чином здійснені судом. На момент розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції не визнано зазначені компанії бенефіціарами та не враховано для них право на понижену ставку, що призвело до ухвалення постанови Верховного Суду від 17.04.2025р. зі значно більшими сумами податкових донарахувань. Нове розуміння цієї обставини - а саме те, що дві іноземні компанії мають право на захист від подвійного оподаткування за міжнародними угодами - кардинально змінює правову оцінку справи. Це не просто другорядний факт, а фундаментальна обставина, від якої залежить правильність застосування матеріального закону.
Верховний Суд ухвалою від 13 травня 2025 року відкрив провадження за заявою PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від      17 квітня 2025 року у справі №160/18691/23. 
Позивач - АТ «Південний гірнично-збагачувальний комбінат» подав письмове пояснення на заяву PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі №160/18691/23, в якій просить задовольнити означену заяву, скасувати постанову  Верховного Суду від 17 квітня 2025 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування своєї точки зору зазначив, що у цій справі встановлено, що юридично виплата дивідендів відбулася на користь компаній Республіки Кіпр - KARONIUS LIMITED, BALOUSCO LIMITED, ELAGRUS LIMITED, JETERE LIMITED, DIPOUS LIMITED, ARSOMONTE LIMITED, FROULANDO LIMITED, MEMORABILIS LIMITED, ZANTEST LIMITED, ACRETREND HOLDINGS LIMITED, STRETTONWAY TRADERS & CONSULTANTS LIMITED, MINT DATA HOLDINGS LIMITED, однак факт того, що вигодоотримувачами були саме  Metinvest B.V. і Polyworld Limited, суд не дослідив і не встановив. 
Окрім того, позивач відзначив, що відповідно до п.103.3 ст. 103 ПК України, в такій ситуації український податковий агент був зобов`язаний застосовувати положення податкової конвенції з Нідерландами та Кіпром при виплаті доходу. Іншими словами, ставка податку з дивідендів мала бути знижена до рівня, передбаченого цими Конвенціями для дивідендів, що сплачуються резиденту Нідерландів чи Кіпру. Якщо бенефіціарний власник доходу є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір про уникнення подвійного оподаткування, він має право на всі пільги цього договору, навіть якщо фактична виплата здійснюється іншій особі. Ігнорування цього факту, на думку позивача, призвело до неправильного визначення розміру податкових зобов`язань у цій справі. Якщо застосовувати занижену ставку податку відповідно до Конвенцій з Нідерландами та Кіпром, податкове навантаження на спірні дивіденди значно зменшиться (5% замість 15%). Таким чином, компанія Metinvest B.V. і Polyworld Limited, які є фактичними отримувачами доходу, мали право на використання цієї пільги, а АТ «Південний гірнично-збагачувальний комбінат» мав право на зменшення зобов`язань зі сплати податку. 
Зважаючи на викладене, позивач зауважив, що вказані у заяві Metinvest B.V. про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від  17 квітня 2025 року у справі №160/18691/23 підтверджені доказами факти про те, що Metinvest B.V. отримувало дивіденди від АТ «Південний гірнично-збагачувальний комбінат» в 2017-2019 роках, які в подальшому використано у власній діяльності, та у власних інтересах, та Metinvest B.V. є вигодонабувачем за дивідендами позивача, який має право на застосування пониженої ставки податку на доходи нерезидентів у розмірі 5%. Ці обставини існували на час розгляду зазначеної справи судом, але не були відомі та не досліджувались судами, проте мають вирішальне значення для справи, а тому відповідно становлять нововиявлені обставини, що дають підстави для перегляду постанови Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі №160/18691/23 відповідно до ст.361 КАС України, її скасування та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 
У відзиві на заяву Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків просить відмовити у задоволенні заяви PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від   17 квітня 2025 року у справі №160/18691/23 та просить постанову Верховного Суду від  17 квітня 2025 року залишити в силі. 
Обґрунтовуючи свою позицію відповідач зазначає, що вказана заявником Metinvest B.V. у заяві обставина про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі №160/18691/23, не є нововиявленою, оскільки Metinvest B.V. не є власником 33,26% AT «ПІВДГЗК», не є бенефіціарним власником AT «ПІВДГЗК». Компанія Metinvest B.V. є кінцевим вигодонабувачем в отриманні доходу у вигляді дивідендів, але ці відомості були відомі компанії Metinvest B.V. на момент розгляду справи. Як наслідок, наведені цією особою в заяві обставини підпадають під визначення нових обставин, а не нововиявлених. 
Контролюючий орган звертає увагу, що встановлення факту права власності  Metinvest B.V. на акції AT «ПІВДГЗК» не було і не могло бути предметом спору, оскільки спір про право власності на акції між суб`єктами господарювання, включаючи іноземних, не відноситься до категорії спорів в межах адміністративною юрисдикції. 
Податковим органом зазначено, що саме цей факт встановлено податковою  перевіркою  і це є позиція податкового органу,  що 12 компаній-нерезидентів не є кінцевими бенефіціарними власниками, а транзитними підприємствами руху коштів на користь Metinvest B.V. і Polyworld, але ці обставини не є нововиявленими, адже в самому акті перевірки наведено відомості про рух коштів від AT «ПІВДГЗК» на кожну з 12 компаній, яка є власником акцій AT «ПІВДГЗК», і від останніх - до компаній Metinvest B.V. і Polyworld. 
З-поміж іншого, відповідач зауважує, що у своїй заяві Metinvest B.V. навпаки підтверджує ту обставину, що кіпрські компанії є суто «технічними» та не відповідають критерію бенефіціарного власника доходу. Єдиною підставою для підтвердження неправомірності застосування пільгової ставки є доведення того, що саме нерезиденти (в даному випадку 12 кіпрських компаній) не є вигодонабувачами отриманих від української компанії дивідендів. 
Контролюючий орган зазначає, що покликання заявника (Metinvest B.V.) на ту обставину, що наявність грошових зобов`язань Товариства у такій сумі істотно впливає на обсяг корпоративних прав та обов`язків кінцевого бенефіціара як власника Товариства, не може бути обставиною про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки Metinvest B.V. не є власником акцій AT «ПІВДГЗК», тобто не має жодних корпоративних прав. 
Щодо покликання заявника на застосування положень ст. 103 ПК України, в редакції, яка діє з 23 травня 2020 року, відповідач зазначив, що заявлене Metinvest B.V. посилання на нову редакцію п.103 ст. 103 ПК України, яка набрала чинності 23 травня 2020 року, не може вважатись нововиявленою обставиною в розумінні ч.1 ст. 361 КАС України, оскільки не є фактом, що існував на момент ухвалення судового рішення, але не міг бути відомим заявнику. Зміна законодавства або судової практики не створює підстав для перегляду остаточних судових рішень. Застосування нової редакції ст. 103 ПК України до подій, що мали місце до її набрання чинності, є прикладом ретроспективного тлумачення норм матеріального права, що суперечить принципу правової визначеності. 
Верховний Суд ухвалою від 20 травня 2025 року призначив заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 17 квітня 2025 року до розгляду  в судовому засіданні на 29 травня 2025 року. 
В судовому засіданні 29 травня 2025 року представники заявника Metinvest B.V. та позивача AT «ПІВДГЗК» надали пояснення, підтримавши вимоги заяви про перегляду судового рішення Верховного Суду від 17.04.2025 за нововиявленими обставинами, його скасування та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Представники відповідача заперечували про задоволення заяви, зазначивши про законність та обґрунтованість рішення, просили залишити його без змін.  
В судовому засіданні було оголошено перерву до 05 червня 2025 року. 
В судове засіданні 05 червня 2025 року представники заявника Metinvest B.V. та позивача AT «ПІВДГЗК» не з`явились.
Напередодні, 04 червня 2025 року на адресу суду від представника PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) Курочкіної І.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду заяви, обґрунтоване необхідністю надання заявнику додаткового часу для надання суду певних доказів і здійснення належного перекладу певних документів, а також надіслання на адресу представників Metinvest B.V. запиту щодо отриманих дивідендів, який на час подання цього клопотання останніми не отриманий. 
Верховний Суд у судовому засіданні 05 червня 2025 року клопотання представника PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) Курочкіної І.С. задовольнив та відклав розгляд заяви на 19 червня 2025 року.
В судове засіданні 19 червня 2025 року представники заявника Metinvest B.V. та позивача AT «ПІВДГЗК» повторно не з`явились.
19 червня 2025 року, до початку судового засіданні на адресу суду касаційної інстанції від представників PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) Курочкіної І.С. та Акціонерного товариства «Південний гірнично-збагачувальний комбінат» Лосєва Д.В. надійшли клопотання про відкладення розгляду заяви на іншу дату.
ОСОБА_2 у своєму клопотанні посилається на отримання 18 червня 2025 року від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечень на доповнення Metinvest B.V. до заяви про перегляд постанови Верховного Суду від 17.04.2025 по справі №160/18691/23 за нововиявленими обставинами, а також заперечень Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 18.06.2019 на додаткові пояснення Акціонерного товариства «Південний гірничо- збагачувальний комбінат», які потребують детального вивчення та надання додаткових пояснень на доводи контролюючого органу. Окрім того вказано на необхідності отримання додаткових доказів щодо застосування Конвенції між Україною і Королівством Нідерландів про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно та, у разі необхідності здійснення перекладу отриманих документів українською мовою, на що також необхідний додатковий час.
Представник АТ «Південний гірнично-збагачувальний комбінат» Лосєв Д.В. зазначає у клопотанні про те, що йому не вдалося придбати квитки на транспорт до м.Києва для участі в судовому засіданні, призначеному на 19 червня 2025 року, а інші представники, які могли б його замінити, відсутні. Також вказує на необхідності надання додаткового часу для ознайомлення з отриманими 18 червня 2025 року запереченнями та додатковими поясненнями Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків. 
Колегією суддів у судовому засіданні 19 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотань представників PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) Курочкіної І.С. та Акціонерного товариства «Південний гірнично-збагачувальний комбінат» Лосєва Д.В. про відкладення розгляду заяви на іншу дату, оскільки такі є необґрунтованими, а наведені у них обставини не підтвердженні жодними доказами. 
Окрім того, враховуючи, що представники контролюючого органу брали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, колегія зауважує, що представник позивача не був позбавлений права, у разі неможливості придбати квитки, також приймати  участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
Враховуючи повторну неявку представників заявника та позивача у судове засідання, колегія суддів вирішила продовжити розгляд справи у їх відсутність керуючись приписами частини другої ст. 368 КАС України, відповідно до якої неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Також, окрім заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, усних пояснень, наданих суду, заявником та учасниками справи  на адресу суду направлено та враховано: 04 червня 2025 року від PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) додаткові пояснення до заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами; 04 червня 2025 року від Акціонерного товариства «Південний гірнично-збагачувальний комбінат» додаткові пояснення; 16 червня 2025 року від PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) надійшли додаткові докази (декларації Metinvest B.V. за 2017-2019 роки та лист щодо отриманих дивідендів); 18 червня 2025 року від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечення на додаткові пояснення Акціонерного товариства «Південний гірнично-збагачувальний комбінат» та додаткові пояснення на доповнення PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. до заяви про перегляд за нововиявленими обставинами; 19 червня 2025 року від PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) додаткові пояснення у справі. 
Заслухавши пояснення заявника та учасників судового процесу, оцінивши їх доводи і дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у цій  справі, з огляду на таке.
За приписами частин першої статті 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до частини другої статті 368 КАС України справа розглядається за правилами, встановленими КАС України для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.
Згідно з частинами першою, другою статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами визначені нормами статті 361 КАС України.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Відповідно до частини четвертої статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними й загальними ознаками нововиявлених обставин є: 
1) існування цих обставин на час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 
2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; 
3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Отже, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.
Водночас не належать до нововиявлених обставин нові докази або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову, спрямоване на переоцінку встановлених судом обставин. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. 
Також не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Натомість істотність обставини означає те, що в разі, коли б суд мав можливість урахувати цю обставину при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат її вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. 
Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. 
Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за умови добросовісного ставлення до справи, тоді така підстава для перегляду судового акта відсутня.
Отже, істотні для справи обставини це ті, що становлять сутність справи та мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, могли вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існували під час розгляду адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду.
Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №     802/2196/17-а, від 26     лютого 2020 року у справі №800/578/17. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.
Як слідує із заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,      заявник відзначив, що невизнання судом факту, що Polyworld та Metinvest B.V. є фактичними вигодоотримувачами, тобто є (фактичними) отримувачами (власниками) доходу, безпосередньо вплинуло на результат справи. Таким чином, істотна для справи обставина - кінцева бенефіціарність нерезидентів - не була встановлена судом раніше, і саме це робить її нововиявленою.                                                  
Верховний Суд, перевіривши доводи заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вважає таке твердження помилковим, оскільки при касаційному перегляді справи за цим позовом Судом надавалась оцінка встановленим обставинам у справі, судові рішення судів попередніх інстанцій перевірялись на предмет законності виключно в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанції норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами позовних вимог та повноважень суду касаційної інстанції.
Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи, зокрема, акту перевірки вбачається, що позивачем перераховувались дивіденди 12 компаніям-нерезидентам KARONIUS LIMITED, BALOUSCO LIMITED, ELAGRUS LIMITED, JETERE LIMITED, DIPOUS LIMITED, ARSOMONTE LIMITED, FROULANDO LIMITED, MEMORABILIS LIMITED, ZANTEST LIMITED, ACRETREND HOLDINGS LIMITED, STRETTONWAY TRADERS & CONSULTANTS LIMITED, MINT DATA HOLDINGS LIMITED, що задекларовано самостійно позивачем,  акціонерами яких є Metinvest B.V. , Нідерланди 50%, та Polyworld Limited, Кіпр 50% кінцевими бенефіціарними власниками яких є       ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Тобто, ці обставини не є нововиявленими. 
Позивач аргументував правомірність застосування пільгової ставки оподаткування нарахованих та виплачених доходів у вигляді дивідендів 12 кіпрським компаніям - саме як безпосереднім отримувачам доходу, тобто бенефіціарним власникам доходу, а не тим бенефіціарам, які зазначаються заявником. 
У заяві, поданої Metinvest B.V. компанія заявляє, що саме Metinvest B.V. та Polyworld Limited є фактичними бенефіціарами доходу, а не компанії, яким дивіденди були виплачені юридично. 
На підставі досліджених судами попередніх інстанцій доказів, Верховний Суд висновував, і така позиція співпадає з доводами заявника Metinvest B.V. , що кіпрські компанії, яким виплачені дивіденди, не є бенефіціарними (фактичними) отримувачами (власниками) доходу та кінцевим отримувачем грошових коштів, а є лише проміжними агентами (посередниками), які здійснювали транзит грошових коштів у вигляді дивідендів. Тому, позивач, в порушення підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України, безпідставно застосував пільгову ставку податку на доходи нерезидентів 5%, що призвело до заниження податку.
Metinvest B.V. обґрунтовує своє право  на звернення до Верховного Суду тим, що у кінцевого бенефіціара наявне право на оскарження таких податкових повідомлень-рішень, адже наявність грошових зобов`язань Товариства у такій сумі істотно впливає на обсяг корпоративних прав та обов`язків кінцевого бенефіціара як власника Товариства, зокрема, на його право щодо участі в розподілі прибутку Товариства та одержанні його частки. 
Однак, колегія суддів вважає, що вказана обставина не може бути підставою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки Metinvest B.V. не був власником акцій AT «ПІВДГЗК», тобто не мав жодних корпоративних прав, а відтак і покликання на їх наявність як на підставу для подання заяви є необґрунтованими. 
Більш того, Верховний Суд звертає увагу, що, як вже зазначалось вище, за приписами частин першої статті 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.
Виходячи зі змісту цієї норми, право подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може учасник справи або особа, яка не є учасником справи, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси або обов`язки.
PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) не є учасником справи №160/18691/23 та зі змісту постанови Верховного Суду від 17 квітня 2025 року вбачається, що вказаним судовим рішенням жодним чином не вирішувались питання щодо його прав, інтересів та обов`язків. 
Верховний Суд у складі судової палати з  Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.11.2020 у справі № 826/3508/17 відступив  від правової позиції  Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.02.2019 у справі № 810/4438/16 (на яку посилається заявник Metinvest B.V. ) та сформулював наступну правову позицію. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення є висновки суду про права та/чи обов`язки цієї особи або          якщо у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про її права та/чи обов`язки. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Податкове повідомлення - рішення є актом індивідуальної дії. За визначенням в пункті 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Податкове повідомлення-рішення - суть визначення зобов`язання платника податку сплатити встановлений законом податок. Податковий обов`язок виникає в силу норми закону, має персоніфікований характер, щодо нього заборонена будь-яка уступка третім особам, крім випадку, коли гарантами повного та своєчасного погашення суми податкового зобов`язання є інші особи у відповідності з нормами     Податкового кодексу України     (пункт     87.7     статті     87     зазначеного     Кодексу).
Одним із прав платника податків, закріплених в     статті 17 Податкового кодексу України, є право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, зокрема рішення контролюючих органів (їх посадових осіб). Із наведеної норми презюмується, що платник податків у разі незгоди з рішенням контролюючого органу про обов`язок сплатити суму грошового зобов`язання має право оскаржити це рішення, в тому числі і в судовому порядку.
У широкому розумінні будь-яке рішення, яке прийняте щодо юридичної особи, стосується інтересу засновника юридичної особи, а також може мати безпосередній вплив на права засновника. Зокрема, в разі визначення платнику податків - юридичній особі суми податкового зобов`язання згідно з податковим повідомленням-рішенням це вплине на розмір прибутку, який може бути джерелом доходу засновника. Разом з тим, не кожний інтерес засновника має вагу охоронюваного інтересу.
Рішення суду, яким вирішено спір щодо податкового обов`язку платника податків - господарського товариства, не є рішенням про права, законний інтерес чи обов`язок засновника (засновників) товариства, з огляду на визначений     Конституцією України     (стаття 67) та     Податковим кодексом України     (статті 36,38, пункт 87.7 статті 87) персоніфікованих характер податкового обов`язку, якщо тільки в самому рішенні прямо не зроблено такий висновок.
Постанови Верховного Суду про відступлення від зазначеного правового висновку немає.
Саме з наведених підстав є необґрунтованими доводи заявника PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) про порушення його прав та інтересів як бенефіціарного власника  доходів у вигляді дивідендів, виплачених Акціонерним товариством «Південний гірнично-збагачувальний комбінат», навіть якщо суму податкових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 25.04.2023 № 318/32-00-23-32/00191000, останній намагається компенсувати  як збитки за їх рахунок.
Направлення позивачем претензії заявнику може свідчити про виникнення приватно-правового спору між PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.), а також  компанією Polyworld Limited та Акціонерним товариством «Південний гірнично-збагачувальний комбінат», а не публічно-правового.
Окрім того, заявник PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) в додаткових письмових поясненнях щодо впливу судового рішення на його права та інтереси, акцентує увагу, що Верховним Судом встановлено той факт, що Metinvest B.V. - нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу з України та ці доходи підлягають оподаткуванню саме в Україні. Таке твердження заявника ґрунтується на цитаті з постанови, в якій зазначено, що «…встановлення судами факту, що відповідні виплати дивідендів на користь     Metinvest B.V та Polyworld було профінансовано (повністю або частково) за рахунок дивідендів виплачених позивачем,          фактично підтверджують, що          судами встановлено ознаки транзитного руху коштів через 12 компаній-нерезидентів до кінцевого бенефіціара».
Колегія суддів зазначає, що таке тлумачення є неправильним, оскільки у  постанові Верховним Судом зазначено, що саме рух грошових коштів здійснювався до кінцевого бенефіціара через 12 компаній-нерезидентів. Верховним Судом не встановлювався факт кінцевого бенефіціарного власника цих коштів. Навпаки, в рішенні суду зазначено, що «в межах спору, у справі, яка розглядається визначальним предметом дослідження була обставина, чи є бенефіціарними власниками доходу 12 акціонерів - резидентів Республіки Кіпр. Зокрема, судами встановлено, що позивачем перераховувались дивіденди 12 компаніям-нерезидентам, акціонерами яких є Metinvest B.V., Нідерланди 50%, та Polyworld Limited, Кіпр 50% кінцевими бенефіціарними власниками яких є           ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ».
Щодо доводів заявника про застосовність до даних правовідносин принципу зворотної дії нормативно-правових актів в часі.
Заявник стверджує, що зміни до п.103.3 ст. 103 ПК України, які набрали чинності 23 травня 2020 року на підставі Закону України №466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків ,усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» та запровадили новий підхід до визначення бенефіціарного власника, і які слід розглядати як такі, що пом`якшують податкову відповідальність, оскільки раніше нерезидент-одержувач, який не був визнаний бенефіціаром, за певних обставин міг втратити право на понижену ставку і, відповідно, український платник податку був зобов`язаний утримати податок за повною ставкою 15%. Після внесення змін Закон дозволяє застосовувати нижчу ставку, якщо відомо про іншого бенефіціарного власника доходу. На переконання заявника, суд повинен оцінити спір з урахуванням нової редакції ст. 103 ПК України, навіть якщо на момент виникнення спірних правовідносин діяла стара редакція. Наведене, на думку заявника, створює умови для перегляду постанови Верховного Суду за нововиявленими обставинами саме через появу більш сприятливого для платника правового регулювання. 
Верховний Суд зауважує, що згідно з приписами частини третьої статті 361 КАС України, перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.
Насамкінець, Верховний Суд зазначає, що у відповідності до частини шостої ст. 361 КАС України, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі  тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Іншими словами, суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позовних вимог.
Як вже зазначалось, предметом спору позивачем заявлено визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Д» від 25.04.2023 № 318/32-00-23-32/00191000, як акту індивідуальної дії, яке стосується виключно прав та інтересів Акціонерного товариства «Південний гірнично-збагачувальний комбінат». 
Спір між сторонами виник з приводу  дотримання платником податків вимог ст. 103, п.п.141.4.2 пункту 141.4 ст. 141 ПК України при виплаті доходів 12 компаніям-нерезидентам  та достовірності самостійно задекларованих платником податку  даних, зазначених в додатках до рядка 23 податкових декларацій з податку на прибуток за 2017, 2018, 2019 року.
Підставою позовних вимог платником податку зазначено:  порушення порядку та процедури проведення податкової перевірки, за наслідками якої прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, а також, про правильне застосування платником податку 5% ставки оподаткування доходів нерезидентів з джерелом походження з України згідно вимог           Податкового кодексу      України           та Конвенції між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи та Протоколу до неї (далі           Конвенція), оскільки нерезиденти України (компанії Республіки Кіпр - KARONIUS LIMITED, BALOUSCO LIMITED, ELAGRUS LIMITED, JETERE LIMITED, DIPOUS LIMITED, ARSOMONTE LIMITED, FROULANDO LIMITED, MEMORABILIS LIMITED, ZANTEST LIMITED, ACRETREND HOLDINGS LIMITED, STRETTONWAY TRADERS & CONSULTANTS LIMITED, MINT DATA HOLDINGS LIMITED), яким позивач виплачував доходи у вигляді дивідендів, є бенефіціарними власниками такого доходу і      резидентами країни, з якою укладено міжнародний договір України, інвестували в придбання акцій позивача суму у розмірі 100000 євро, не мали жодних обмежень щодо подальшого перерахування отриманого доходу іншому нерезиденту, як відсутні і будь-які обмеження щодо самостійного визначення подальшої економічної долі вказаного доходу. 
Натомість, заявник PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) доводить суду, що Компанії  Metinvest B.V (Нідерланди) та Polyworld Limited (Кіпр) є нерезидентами та кінцевими вигодонабувачами дивідендів, а тому у даних правовідносинах є застосовною, окрім ст. 103  Податкового кодексу України,  не тільки  Конвенція між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, а й Конвенція між Україною і Королівством Нідерланди про уникнення  подвійного оподаткування  та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно.
Позивач в письмових поясненнях також зазначає, що саме компанії  Metinvest B.V (Нідерланди) та Polyworld Limited (Кіпр) є бенефіціарними (фактичними) отримувачами (власниками) доходу (дивідендів).
Тобто, є очевидним, що межі позовних вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення суттєво різняться із вимогами заяви про нововиявлені обставини, оскільки саме  предметом податкової перевірки та  дослідження судами проводились щодо  факту наявності/відсутності  правових підстав визнавати 12 компаній-нерезидентів бенефіціарними власниками доходів у вигляді дивідендів та застосування приписів податкового законодавства та міжнародних договорів, чинних на момент утримання податку, розмір, ставка та строки його виплати задекларовані самостійно позивачем.
З огляду на приписи ст. 341, ч.6 ст. 361 КАС України, суд позбавлений можливості та компетенції приймати, досліджувати нові докази, які надані заявником суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Проаналізувавши доводи, викладені у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку, що обставина, на яку посилається заявник, не відповідає критеріям стосовно правового змісту поняття «нововиявлених обставин», як підстави для перегляду судового рішення у такому порядку. 
Інші доводи заявника за своєю суттю спрямовані на переоцінку встановлених обставин справи.
У цьому контексті колегія суддів зауважує, що наведені заявником обставини не є нововиявленими ні в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, ні в розумінні інших підстав, визначених у частині другій цієї статті, оскільки стосується обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення сторін та яким була надана відповідна правова оцінка судом.
Водночас, ураховуючи встановлені у справі обставини і наявні на той час в матеріалах справи докази, указані заявником обставини не можуть впливати на правильність постанови Верховного Суду.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.
Частиною першою статті 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. 
Таким чином, оскільки PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) не є учасником справи №160/18691/23 та у цій справі не вирішувалося питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, а також заявник не навів істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, Верховний Суд вважає, що у задоволенні заяви PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) про перегляд за нововиявленими постанови Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі №160/18691/23 слід відмовити.
Керуючись статтями 355, 359, 361, 362, 368, 369 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні заяви PRIVATE LIMITED LIABILITY COMPANY METINVEST B.V. (Metinvest B.V.) про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі №160/18691/23 за позовом Акціонерного товариства «Південний гірнично-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. 
Постанову Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі №160/18691/23 залишити в силі. 
Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Головуюча  суддя:                                                                                           В.П. Юрченко

Судді:                                                                                                                   Л.І. Бившева

                                                                                                                             М.М. Гімон