УХВАЛА
 
02 червня 2025 року 
м. Київ
 
справа № 296/1348/15
провадження № 61-6093ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ляхов Олександр Валерійович, на рішення Корольовського районного суду 
м. Житомира від 30 вересня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горкуша Ольга Леонідівна, 
про визнання заповіту недійсним, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 
про встановлення факту належності квартири на праві власності,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горкуша О. Л., про визнання недійсним заповіту від  29 квітня 2013 року, складеного від імені ОСОБА_3   на ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом  Житомирського міського нотаріального округу, зареєстрованого 
в реєстрі  за № 450.
 
05 лютого 2015  року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 
до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 та визнання квартири   
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя 
і визнання права власності на її частку.
 
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 15 жовтня 2015 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 296/1348/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним з справою 
№ 296/1349/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири  спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності 
на її частину.
 
03 березня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту  належності квартири   
АДРЕСА_1 на праві особистої власності.
 
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 24 липня 2017 року прийнято до спільного розгляду з  об`єднаними  в одне провадження позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири  спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності 
на її частину та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, 
яка не заявляє  самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , 
про встановлення факту  належності квартири на праві власності.
 
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горкуша О. Л., про визнання заповіту недійсним.
 
Відмовлено у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 
про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на її частку.
 
Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 
про встановлення факту належності квартири на праві власності.
 
ОСОБА_1 , не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, оскаржила його в апеляційному поярку та просила скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2024 року в частині відмови в задоволенні її позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя і ухвалити в цій частині нове рішення, яким встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 
та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без укладення шлюбу із 14 червня 1980 року 
і до дня його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), визнати квартиру 
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю 
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнати за нею право власності на частку цієї кватири.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2025 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 
про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на її частку залишено без змін.
 
07 травня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ляхов О. В., засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 березня 
2025 року у цій справі, у якій представник заявниці, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2025 року в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на її частку і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження рішення Корольовського районного суду 
м. Житомира від 30 вересня 2024 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 31 березня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ляхов О. В., вказує пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
З огляду на зазначене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
 
Витребувати із Корольовського районного суду м. Житомира справу 
№ 296/1348/15 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горкуша Ольга Леонідівна, про визнання заповіту недійсним, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 
до ОСОБА_1 про встановлення факту належності квартири на праві власності.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                            В. В. Сердюк

                                                                                     С. О. Карпенко

                                                                                     І. М. Фаловська