Номер провадження: 22-ц/813/2131/25 
Справа № 509/2350/23
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кострицького В.В.,
суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,
розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу адвоката Котика Максима Федоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 серпня 2023 року, постановлено у складі судді Гандзія Д.М., у приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.
01 травня 2023 року, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, розірваним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 14.05.2018, яке набрало законної сили 14.06.2018, народився малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу постійно проживає разом з нею, на утримання якого вона просила суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду 01.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від участі в матеріальному утриманні свого малолітнього сина, хоча має таку можливість, оскільки є здоровим, працюючи директором ТОВ «Траст Лайф», немає інших утриманців, а тому здатний та зобов`язаний утримувати свого малолітнього сина, якому потрібне нормальне повноцінне харчування, одяг, ліки, іграшки та багато інших речей, потрібних дитині для належного забезпечення життя, фізичного, соціального та духовного розвитку та навчання, чим вона самостійно не може забезпечити свого малолітнього сина у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 серпня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини – задоволено.
Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що у шлюбі сторін, розірваним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 14.05.2018, яке набрало законної сили 14.06.2018 народився малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу постійно проживає разом з позивачкою, на утримання якого вона просила суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду 01.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від участі в матеріальному утриманні свого малолітнього сина, хоча має таку можливість, оскільки є здоровим, працюючи директором ТОВ «Траст Лайф», немає інших утриманців, а тому здатний та зобов`язаний утримувати свого малолітнього сина, якому потрібне нормальне повноцінне харчування, одяг, ліки, іграшки та багато інших речей, потрібних дитині для належного забезпечення життя, фізичного, соціального та духовного розвитку та навчання, чим вона самостійно не може забезпечити свого малолітнього сина у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.
При таких обставинах, беручи до уваги повне визнання позову відповідачем, що вбачається з його письмової заяви, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись з таким рішення суду, представник відповідача звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати повністю рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 серпня 2023 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково - зобов`язати стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_4 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, адже судом ухвалене рішення з порушенням норм матеріального права, що виразилось у стягнені 1/2 частини доходу апелянта на одну дитину та з порушенням норм процесуального права, - так як судове рішення обґрунтоване згодою відповідача з позовом на підставі клопотання, яке в силу ч.4 ст.183 ЦПК не повинно було взагалі сприйматися судом та підлягало поверненню без розгляду.
Зазначає, що після винесення рішення суду 05.03.2024 ОСОБА_5 одружився у місті Фрой-денберг ФРН з Олександрою Пак, - яка завагітніла від ОСОБА_1 та згідно медичних карт народила у травні 2024 року.
ОСОБА_5 був зареєстрований 08.07.2022 року, як фізична особа-підприємець. Але, 19.04.2023 року був знятий з обліку та не отримує дохід і є тимчасово безробітним.

Позиція учасників справи.
Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, позивач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказує, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим.

Щодо явки сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розгляд апеляційної скарги в даній справі слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбних відносинах з 10 квітня 2014 року по 14 травня 2018 року.
Вказаний шлюб був розірваний рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.05.2018 , яке набрало законної сили 14.06.2018.
В період шлюбних відносин народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який після розірвання шлюбу постійно проживає разом з матір`ю, що не заперечується сторонами.
Суд першої інстанції при ухвалені рішення зазначив, що у шлюбі сторін, розірваним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 14.05.2018 р., яке набрало законної сили 14.06.2018 р. народився малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу постійно проживає разом з позивачкою, на утримання якого вона просила суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду 01.05.2023 р. і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від участі в матеріальному утриманні свого малолітнього сина, хоча має таку можливість, оскільки є здоровим, працюючи директором ТОВ «Траст Лайф», немає інших утриманців, а тому здатний та зобов`язаний утримувати свого малолітнього сина, якому потрібне нормальне повноцінне харчування, одяг, ліки, іграшки та багато інших речей, потрібних дитині для належного забезпечення життя, фізичного, соціального та духовного розвитку та навчання, чим вона самостійно не може забезпечити свого малолітнього сина у зв`язку з тяжким матеріальним становищем (а.с. 3,7-12).
При таких обставинах, беручи до уваги повне визнання позову відповідачем, що вбачається з його письмової заяви, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Однак з таким висновком колегія судів не погоджується в повній мірі з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналогічне відображено в ч. 8 ст. 7 СК України, де вказано, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За заявою того з батьків, з яким проживає дитина, суд виносить рішення про стягнення аліментів з другого з них. Після того, як таке рішення набирає законної сили, у платника виникає зобов`язання перед одержувачем по сплаті сум на утримання дитини в розмірі, встановленому рішенням суду.
Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Одночасно, стаття 183 СК України зазначає – частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після 
досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. 
Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Таким чином, суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини справи, не врахував положення статті 183 СК України та помилково лише на підставі визнання позову стягнув аліменти з відповідача у розмірі від всіх його доходів.
Виходячи з матеріалів справи, з огляду на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, з урахуванням положень статті 183 СК України, та якнайкращих інтересів дитини, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів у розмірі від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Посилання відповідача на те, що в нього є нова дружина та на його утриманні є інша його дитина не можуть слугувати підставою для зменшення стягуваних аліментів до 1/6 від його заробітку, як того вимагає позивач.
Відповідач не надав до суду жодних доказів про те, що він не має постійного заробітку, не надав до суду довідку з центру зайнятості про перебування його на обліку у статусі безробітного.
Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та не заслуговують на увагу.
Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положеннями ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні, яким стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду 01.05.2023.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: змінити рішення.
З огляду на вищевикладене вбачається, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального та процесуального права та невірно оцінені фактичні обставини справи і докази, наявні в матеріалах справи, оскільки суд прийшов до безпідставного та необґрунтованого висновку про доведеність в повній мірі заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвоката Котика Максима Федоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 серпня 2023 року – змінити .
Зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – аліментів з розміру 1/2 до розміру 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 1 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 29 липня 2025 року.

Головуючий суддя                                                         В.В. Кострицький

Судді                                                                         М.В. Назарова

Ю.П. Лозко