УХВАЛА
 
22 липня 2025 року
м. Київ
справа № 755/170/23
провадження № 61-8345 ск25 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» про визнання недійсними договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та протоколів зборів співвласників багатоквартирного будинку,
ВСТАНОВИВ :
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (далі - ТОВ «Новобудова»), у якому просив визнати недійсним протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку, проведених 09 червня 2016 року за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 ; протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку, проведених 09 грудня 2019 року за місцезнаходженням: місто Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 14-Б та договір від 28 лютого 2020 року № 14-Б про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладений між ТОВ «Новобудова» та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 серпня 2024 року провадження у цій справі закрито з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2023 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року, у справі № 755/7961/22 вже розглянутий спір, де предмет та підстави позову є тотожними з вимогами, які заявлено у цій справі. 
Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 серпня 2024 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що у справі № 755/170/23 та № 755/7961/22 позивачі є різними особами, тому не тотожний суб`єктний склад є перешкодою для закриття провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2025 року касаційну скаргу                                ТОВ «Новобудова» на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого                  2025 року повернуто заявнику.
До Верховного Суду 01 липня 2025 року ТОВ «Новобудова» подало касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, у якій просить її скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови складений                  15 травня 2025 року та отриманий через електронний кабінет підсистеми ЄСІТС             16 травня 2025 року.
Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
З огляду на те, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень                   ТОВ «Новобудова» вперше звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на судове рішення апеляційної інстанції в межах встановленого законом строку на його касаційне оскарження, однак скаргу було повернуто 23 червня 2025 року, в розумні строки повторно звернулося з касаційною скаргою, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у зв`язку з необґрунтованістю касаційної скарги.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».
Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).
Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.
Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової визначеності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом до відповідача ТОВ «Новобудова», в якому просила визнати недійсними протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку, проведених 09 червня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 ; протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку, проведених 09 грудня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 ; договір від 28 лютого 2020 року № 14-Б про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладений між ТОВ «Новобудова» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 (справа № 755/7961/22). Підставою позову зазначено порушення особистого немайнового права ОСОБА_2 брати участь в управлінні багатоквартирним будинком, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», та підроблення від її імені підпису і рукописних записів у документах щодо зборів співвласників цього будинку.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2023 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 червня             2024 року (справа № 755/7961/22), у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено з тих підстав, що вимоги позивача заявлені до неналежного відповідача. Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на означені судові рішення.
У січні 2023 року звертаючись до суду з цим позовом до відповідача ТОВ «Новобудова» (справа № 755/170/23) ОСОБА_1 просив визнати недійсним протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку, проведених 09 червня 2016 року за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 ; протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку, проведених                    09 грудня 2019 року за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 та договір від 28 лютого 2020 року № 14-Б про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладений між ТОВ «Новобудова» та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 звернувся за поновленням свого порушеного права, оскільки його, як співвласника будинку не було повідомлено про проведення зборів співвласників, а розписку від його імені про вручення повідомлення про збори та листок письмового опитування щодо питань порядку денного зборів, було підроблено, чим сфальсифіковане його волевиявлення. 
Встановивши, що відповідачем у справах № 755/7961/22 та № №755/170/23 є ТОВ «Новобудова», проте позивачі у двох справах різні ( ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ) , суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про нетотожність позивачів у цих двох справах, що не перешкоджає повторному зверненню до суду ОСОБА_1 за вирішенням спору та не є підставою для закриття провадження у цій справі.
Доводи касаційної скарги про те, що місцевий суд правильно закрив провадження у цій справі, оскільки набрало законної сили рішення у справі № 755/7961/22, постановлене за наявності одного і того ж самого відповідача та предмета спору, не заслуговують на увагу у зв`язку з тим, що позови вважаються тотожними тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави позову. У разі зміни хоча б одного з цих елементів позови не можна вважати тотожними, що позбавляє суд права закрити провадження у справі.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України, для закриття провадження у справі, тому дійшов вірного висновку про скасування ухвали суду про закриття провадження у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість судового рішення, а є незгодою заявника з його змістом та тлумачення норм процесуального права на свій розсуд.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.
Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції положень частини першої статті 379 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «Новобудова» строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 26 лютого             2025 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» на постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» про визнання недійсними договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та протоколів зборів співвласників багатоквартирного будинку.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                     О. В. Білоконь
                                                                                             О. М. Осіян
                                                                                              Н. Ю. Сакара