Номер провадження: 22-ц/813/4057/25 
Справа № 509/3390/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                          Назарової М.В.,
суддів:                                    Коновалової В.А., Кострицького В.В.,
за участю секретаря            Соболєвої Р.М.,
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 , відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження 
апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_2 
на додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 листопада 2024 року, ухвалене Овідіопольським районним судом Одеської області у складі: судді Бочарова А.І. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування земельних ділянок від добросовісних набувачів та визнання права власності,                                               

в с т а н о в и в:

02 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 в особі свого представника Долгова Володимира Михайловича звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування земельних ділянок від добросовісних набувачів та визнання права власності, яку мотивував тим, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 липня 2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 наступні земельні ділянки:
- площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1343;
- площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1358;
- площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1363;
- площею 0,1200 га,що розташована за адресою:  АДРЕСА_4 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1357;
- площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1362.
Витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 наступні земельні ділянки:
- площею 0,1200 га, що розташована за адресою:  АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 507266351237, кадастровий номер:5123783500:01:001:1355, зареєстрований приватним нотаріусом ОМНО Ланіной Вікторією Іванівною, номер запису про право власності: 16857032;
- площею 0,1200 та, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 507247251237, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1356, зареєстрований приватним нотаріусом ОМНО Ланіной Вікторією Іванівною, номер запису про право власності: 16856260.
Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , солідарно, на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4409,60 грн, у дольовому порядку, з кожного по 2204,8 грн.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.07.2020 у вказаному рішенні виправлено описку у резолютивній частині рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.07.2020 (вступна та резолютивна частина), виключивши з абзацу третього слова «купівлі-продажу земельної ділянки та виклавши його в наступній редакції: « - площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 507247251237, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1355, зареєстрований приватним нотаріусом ОМНО Ланіной Вікторією Іванівною, номер запису про право власності: 16856260».
Проте при ознайомленні з текстом судового рішення було виявлено, що судовим рішенням не було розглянуто всіх позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 в первісній позовній заяві, а саме: позовну вимогу щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування.
Вказане унеможливлює подальше виконання рішення в повному обсязі та позбавляє ОСОБА_1 можливості здійснення державної реєстрації права власності на зазначені земельні ділянки відповідно до закону.
При цьому судом під час розгляду справи по суті було досліджено питання про визнання за ОСОБА_1 права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування, з цього приводу сторонами подавалися до суду докази та давали пояснення в суді.
Тому позивач просив ухвалити додаткове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на земельні ділянки: № 408/4, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1343; № 408/16, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1355; № 408/17, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1356; № 408/18, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1357; № 408/19, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1358; № 408/23, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1362; № 408/24, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1363, - площею 0,1200 га, кожна, що розташовані за адресою: Прилиманська сільська рада, масив 23.
Додатковим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 листопада 2024 року заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Долгова Володимира Михайловича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №509/3390/16-ц за позовом ОСОБА_6 від імені та в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про витребування земельних ділянок від добросовісних набувачів та визнання права власності – задоволено.
Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі № 509/3390/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про витребування земельних ділянок від добросовісних набувачів, яким визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на майно після смерті ОСОБА_7 , а саме на земельні ділянки: № 408/4, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1343; № 408/16, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1355; № 408/17, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1356; № 408/18, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1357; № 408/19, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1358; № 408/23, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1362; № 408/24, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1363, площею 0,1200 га кожна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_7 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, вважає оскаржуване додаткове рішення незаконним, просить його скасувати та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення суперечить поданим документам і позовним заявам про зміну позовних вимог, що містяться у матеріалах справи, оскільки представник позивача ОСОБА_6 до заяви надав зовсім іншу копію заяву про зміну позовних вимог замість той, що міститься у матеріалах справи за приписом ст. 31 ЦПК України у редакції 2017 року, та від 28.12.2018; вимоги про визнання права власності у порядку спадкування на вказані земельні ділянки вже були розглянуті судом (рішення від 07.11.2016) та скасовані Апеляційним судом Одеської області 18.04.2017.
Зазначає, що суд вдруге помилково розглянув вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на майно після смерті ОСОБА_7 , після того як апеляційна інстанція двічі скасовувала рішення суду про визнання права власності у порядку спадкування.
Саме після скасування рішення суду в апеляційній інстанції позивач змінив позовні вимоги у 2017 році, звернувся з позовом про витребування майна, яке шляхом віндикації застосовується до відносин у разі якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Вказує, що суд не має можливості вийти за межі вже розглянутих позовних вимог, оскільки позивачем вимога про визнання право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно була змінена під час розгляду справи, а тому не може бути предметом розгляду додаткового рішення.
Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, вважає оскаржуване додаткове рішення незаконним, просить його скасувати та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд помилково розглянув вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на майно після смерті ОСОБА_7 , які були розглянуті судом двічі.
Зазначає, що якщо позовні вимоги були змінені стороною під час розгляду справи, розглянуті судом апеляційної та касаційної інстанцій, то вони не можуть бути предметом розгляду додаткового рішення.
Вказує, що судами всіх ланок було розглянуто право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України і ухвалено рішення на користь ОСОБА_1 . Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. 
Таким чином, право особи, яка вважає себе власником майна, підлягає захисту шляхом подання позову до добросовісних набувачів з використанням правового механізму, встановленого ст. 388 ЦК України. Визнання права власності неможливо встановлювати додатковим рішенням, що суперечить нормам ЦПК України.
Зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 03.07.2024 саме з цих підстав відхилив касаційну скаргу ОСОБА_2 і залишив в силі постанову Одеського апеляційного суду від 23.12.2023 та рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.07.2020.
18 березня 2025 року від позивача ОСОБА_1 в особі свого представника Долгова Володимира Михайловича надійшли відзиви на апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які ухвалою суду від 27 червня 2025 року повернуті заявнику без розгляду у зв`язку з тим, що подані після встановленого судом строку.
Ухвалою апеляційного суду від 29.07.2025 поновлено представнику позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 строку на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_6 і ОСОБА_8 апеляційні скарги не визнали.
Інші учасники справи повідомлені у порядку ч. 5 ст. 130 ЦПК України, оскільки їх представники як учасники Електронного суду, про що свідчать довідка про доставку електронного документу 30.05.2025 16:39:45, відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5 повідомлені у відповідності до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України в установленому законом порядку, оскільки поштове повідомлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 241 -244, т. 6).
Вказане відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає скарги такими, що не підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 – ОСОБА_7 .
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері.
До складу спадкового майна ОСОБА_7 входила земельна ділянка № НОМЕР_3 , площею 3,86 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:0506, що знаходиться в масиві 23 на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.
28 травня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. посвідчено довіреність серії ВКО №104128 від імені померлої ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_9 про надання права розпорядження земельною ділянкою № НОМЕР_3 , загальною площею 3,86 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:0506, розташованої на масиві № НОМЕР_4 Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.
30 травня 2008 року між відповідачем ОСОБА_5 та померлою ОСОБА_7 , від імені якої діяв ОСОБА_9 , на підставі довіреності серії ВКО № 104128 від 28 травня 2008 року, виданої після смерті довірителя, було укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки № НОМЕР_3 площею 3,86 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:0506, що знаходиться на масиві 23 Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Соломічевим І.В. за № 517 (бланк ВКК № 094762).
ОСОБА_5 через своїх представників відчужила частину земельних ділянок, що входили до складу ділянки № НОМЕР_3 , шляхом укладання правочинів з  ОСОБА_4 , а саме: договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1200 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1362, від 03 серпня 2010 року, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 4102; договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1200 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1357, від 18 червня 2010 року, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 3276; договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1200 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1363, від 03 серпня 2010 року, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 4105; договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1200 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1343, від 06 липня 2010 року, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 3574; договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1200 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1358, від 18 червня 2010 року, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 3278; договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1200 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1355, від 18 червня 2010 року, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 3272; договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1200 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1356, від 18 червня 2010 року, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 3274.
07 липня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були укладені договори купівлі-продажу, за якими були відчужені земельні ділянки розміром 0,12 га, які були частиною спірної земельної ділянки (ділянки № 408/4, 408/18, 408/19, 408/23, 408/24).
06 жовтня 2016 року на підставі договорів купівлі-продажу було відчужено земельні ділянки № 408/16, 408/17 ОСОБА_3 .
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року у справі № 509/759/14-ц задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на спадкове майно.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_3 , площею  3,86 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:0506, масив № НОМЕР_4 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Соломічевим І.В. 30 травня 2008 року за № 517.
В порядку спадкування за законом визнано за ОСОБА_1 право власності на наступні земельні ділянки: № 408/1, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1340; № 408/2, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1341; № 408/3, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1342; № 408/5, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1344; № 408/6, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1345; № 408/7, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1346; № 408/8, площею 0,0777 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1347; № 408/9, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1348; № 408/10, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1349; № 408/11, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1350; № 408/12, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1351; № 408/13, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1352; № 408/14, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1353; № 408/15, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1354; № 408/20, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1359; № 408/21, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1360; № 408/22, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1361; № 408/25, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1364; № 408/26, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1365; № 408/27, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1366; № 408/28, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1339; № 408/29, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1338, що розташовані на земельній ділянці № НОМЕР_3 , площею 3,86 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:0506, призначені для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: масив № НОМЕР_4 на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18 квітня 2017 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року у справі № 509/759/14-ц в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки № 408/1, 408/2, 408/5, 408/6, 408/7, 408/8, 408/9, 408/10, 408/11, 408/12, 408/13, 408/14, 408/15, 408/20, 408/21, 408/22, 408/25, 408/26, 408/27, 408/28, 408/29 (із відповідними кадастровими номерами), що розташовані за адресою: масив № НОМЕР_4 Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині позовних вимог відмовлено. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої недійсним правочином (справа № 509/3224/17).
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 вересня 2017 року у справі № 509/3291/17 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
Встановлено юридичний факт, а саме: походження від земельної ділянки № НОМЕР_3 , площею 3,86 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:0506, масив № НОМЕР_4 на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, та входження до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_7 наступних 22 земельних ділянок: № 408/1, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1340; № 408/2, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1341; № 408/3, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1342; № 408/5, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1344; № 408/6, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1345; № 408/7, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1346; № 408/8, площею 0,0777 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1347; № 408/9, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1348; № 408/10, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1349; № 408/11, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1350; № 408/12, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1351; № 408/13, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1352; № 408/14, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1353; № 408/15, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1354; № 408/20, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1359; № 408/21, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1360; № 408/22, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1361; № 408/25, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1364; № 408/26, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1365; № 408/27, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1366; № 408/28, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1339; № 408/29, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1338, що розташовані за адресою: масив № НОМЕР_4 Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.
Постановою Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасовано рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 вересня 2017 року, заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, оскільки з поданої останнім заяви вбачається спір про право, у зв`язку із чим заявлені ОСОБА_1 вимоги не підлягають судовому розгляду в окремому порядку, а такий спір належить вирішувати у порядку позовного провадження.
Рішенням Овідіопольського районного суду від 29 березня 2019 року в справі № 509/525/19, що набрало законну силу, задоволено позов ОСОБА_1 до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, третя особа Біляївська районна державна нотаріальна контора, про поновлення строку на прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом.
Визнано причини пропуску строку на прийняття спадщини поважними та поновлено ОСОБА_1 строк на прийняття спадщини.
Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 22 земельні ділянки, походження яких від земельної ділянки № НОМЕР_3 , площею  3,86 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:0506, що знаходиться на території Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив НОМЕР_4 , яка належала його матері - спадкодавцю ОСОБА_7 на праві власності, що встановлено рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 вересня 2017 року по справі № 509/3291/17, а саме: № 408/1, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1340; № 408/2, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1341; № 408/3, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1342; № 408/5, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1344; № 408/6, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1345; № 408/7, площею 0,1200 га, кадастровий номер 5123783500:01:001:1346; № 408/8, площею 0,0777 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1347; № 408/9, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1348; № 408/10, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1349; № 408/11, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1350; № 408/12, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1351; № 408/13, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1352; № 408/14, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1353; № 408/15, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1354; № 408/20, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1359; № 408/21, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1360; № 408/22, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1361; № 408/25, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1364; № 408/26, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1365; № 408/27, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1366; № 408/28, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1339; № 408/29, площею 0,1200 га, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1338, що розташовані на масиві № НОМЕР_4 Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами про визнання договорів купівлі продажу недійсними, визнання права власності у порядку спадкування на 7 земельних ділянок.
05.05.2017 адвокатом Долговим В.М. в інтересах ОСОБА_1 було змінено первісні позовні вимоги та заявлено про витребування на користь ОСОБА_1 від добросовісного набувача ОСОБА_4 земельні ділянки площею 0,1200 га, що розташовані у Прилиманській сільській раді, масив 23, а саме: ділянка 408/23, 408/18, 408/24, 408/4, 408/19, 408/16 та 408/17 (т. 1, а.с. 62-72).
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.04.2018 року було замінено неналежного відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача ОСОБА_3 (т. 2, а.с. 32).
28.12.2018 року адвокат Долгов В.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну предмету позовних вимог, у зв`язку із зміною неналежного відповідача, згідно якої просив суд витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 наступні земельні ділянки: площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 507266351237, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1355; площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 507247251237, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1356 та витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 наступні земельні ділянки: площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1343; площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1358; площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1363; площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1357; площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1362  (т. 2, а.с. 101-110).
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено.
Витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельні ділянки № НОМЕР_5 , 408/19, 408/24, 408/18, 408/23, площею по 0,1200 га, які розташовані за адресою: Прилиманська сільська рада, масив 23.
Витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельні ділянки АДРЕСА_9 .
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року залишено без змін рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 липня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_6 та ухвалюючи додаткове рішення по теперішній цивільній справі про витребування земельних ділянок від добросовісних набувачів та визнання за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на майно після смерті ОСОБА_7 , а саме на земельні ділянки: № 408/4, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1343; № 408/16, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1355; № 408/17, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1356; № 408/18, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1357; № 408/19, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1358; № 408/23, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1362; № 408/24, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1363, площею 0,1200 га кожна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_7 , суд виходив із обґрунтованості такої заяви та того, що вказана позовна вимога не була розглянута судом під час ухвалення рішення за умови того, що під час розгляду справи судом було досліджено питання про визнання за ОСОБА_1 права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування, з цього приводу сторонами подавалися до суду докази та давалися пояснення в суді.
Переглядаючи вказане додаткове рішення суду за доводами апеляційних скарг, колегія суддів зазначає.
Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до п. 20 роз`яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК 2004 року (ст. 270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити у собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Таким чином, способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення і додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, вичерпний перелік яких передбачений статтею 270 ЦПК України. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд має право відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу.
Як вбачається з матеріалів справи у вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив, зокрема визнати права власності у порядку спадкування на земельні ділянки:
№ 408//4, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1343; 
№ 408/16, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1355;
№ 408/17, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1356;
№ 408/18, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1357;
№ 408/19, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1358;
№ 408/23, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1362; 
№ 408/24, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1363, - площею 0,1200 га, кожна, що розташовані за адресою: Прилиманська сільська рада, масив 23.
28.12.2018 року адвокат Долгов В.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну предмету позовних вимог, у зв`язку із зміною неналежного відповідача, згідно якої просив суд витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 наступні земельні ділянки: площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 507266351237, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1355; площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 507247251237, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1356 та витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 наступні земельні ділянки: площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1343; площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1358; площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1363; площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1357; площею 0,1200 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер: 5123783500:01:001:1362  (т. 2, а.с. 101-110).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред`явити зустрічний позов (ч. 2 ст. 31 ЦПК уКраїни – в редакції станом на час вчинення відповідної процесуальної дії).
Суд не може вийти за межі позовних вимог та самостійно обирати правову підставу та предмет позову (див. постанови Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №760/23795/14-ц, від 01 квітня 2020 року у справі №686/24003/18, від 19 серпня 2020 у справі №287/587/16-ц).
Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Визначення (зміна) предмета, підстав позову у спорі - це право, яке належить позивачу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21 (провадження № 14-205цс21)).
Законодавець імперативно визначив необхідність здійснювати відхилення доводу (аргументу) апеляційної скарги чи відзиву, з яким апеляційний суд не погоджується. При цьому не має значення, чи стосується такий довід (аргумент) судового рішення по суті, чи тільки процесуального питання (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року в справі № 501/1672/22 (провадження № 61-16084св23), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року в справі № 441/1159/21 (провадження № 61-14938св23)).
Аналіз матеріалів справи свідчить, що: позовна вимога про визнання за ОСОБА_1 права власності на вказані земельні ділянки не змінювалась та не виключалась.
Крім того, його позовні вимоги про визнання недійсними оспорюваних договорів, які було заявлено в першій позовній заяві, розглядалися судами трьох ланок, у тому разі і Верховним Судом, оскільки від таких вимог позивач не відмовлявся і така відмова не приймалася судом.
Відповідна ухвала в матеріалах справи відсутня.
За таких обставин, у суду не було підстав не розглядати вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом.
Оскільки судом вказані позовні вимоги розглядалися, стосовно нею сторони подавали докази і давали пояснення, але рішення не ухвалене, таке у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення судом.
Що стосується доводу апеляційних скарг про те, що судом удруге розглянуто та вирішено вказану позовну вимогу, то таке не ґрунтується на вимогах процесуального закону з огляду на таке.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, а й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.
ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає насамперед те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Залежно від стадії цивільного процесу, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами (пункт 2 частини першої статті 186 ЦПК України) або суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 3 частини 1 статті 255 ЦПК України).
Необхідність застосування вказаних норм права зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів.
Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно тотожні сторони, підстави та предмет спору. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 дійшла висновку, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Довід апеляційної скарги ОСОБА_4 про неможливість удруге розглядати вказаний спір в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на спірні земельні ділянки не ґрунтується на матеріалах справа, оскільки рішення у справах, на які посилається заявник, не є такими.
Так, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 квітня 2014 року (справа № 509/759/14-ц) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, якими по справі були земельні ділянки: 408/23, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1362, ділянка 408/18, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1357, ділянка 408/24, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1363, ділянка 408/4, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1343, ділянка 408/19, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1358, ділянка 408/16, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1355, ділянка 408/17, кадастровий номер: 5123783500:01:001:1356, було задоволено. Проте у вказаній справі інший суб`єктний склад, а крім того, воно постановою Апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року скасоване та ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Вказані судові рішення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року скасовано та передано на новий розгляду, наслідком чого стало ухвалення Овідіольським районним судом Одеської області рішення від 07 листопада 2016 року, яким в порядку спадкування за законом визнано за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки з іншими кадастровими номерами, відмінними від заявлених у позові по теперішній справі.
Вказане рішення в наведеній частині скасоване рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18 квітня 2017 року та в цій частині ухвалене нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.
Отже, наразі відсутнє судове рішення, ухвалене у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, щоб стверджувати, що вказаний позов «удруге» розглядається судами.
Крім того, стороною позивача в суді апеляційної інстанції надано докази відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірне майно за позивачем.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Тому додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 листопада 2024 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,
                                    
                                   п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 04 серпня 2025 року

Головуючий                                                                М.В. Назарова

Судді:                                                                            В.А.Коновалова

В.В. Кострицький