ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6936/25 Справа № 214/976/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року                                                         м. Кривий Ріг
справа № 214/976/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр»
відповідач  ОСОБА_1 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Максимов Роман Ігорович, на рішення Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2025 року, яке ухвалено суддею Ковтун Н.Г. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, 

УСТАНОВИВ:

В лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 14 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 101008327, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит в сумі 10 100 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору.
Крім того, 20 вересня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 77724688, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит в сумі 2 000 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору.
Відповідач не виконала умови кредитних договорів - не повернула отримані в кредит кошти, а також не виконала всі інші грошові зобов`язання перед позикодавцями за кредитними договорами, у зв`язку з чим утворилася заборгованість: за договором № 101008327 від 14 вересня 2021 року в розмірі 42 864,40 грн, яка складається з 10 100 грн - заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 32 764,40 грн - заборгованості за нарахованими процентами. За договором № 77724688 від 20 вересня 2021 року заборгованість в розмірі 6 776,32 грн, яка складається з 2 000 грн заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 4 776 грн - заборгованості за нарахованим процентами та 0,32 грн - нарахованих 3% річних.
22 лютого 2022 року було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77724688.
10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77724688. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 77724688.
29 грудня 2021 року було укладено договір № 29-12/2021-45 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101008327.
10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101008327.
Оскільки, відповідач належним чином не виконувала свої кредитні зобов`язання, то станом на день звернення з даним позовом до суду її заборгованість становить за договором № 77724688 від 20 вересня 2021 року – 6 676,32 грн, та за договором № 101008327 від 14 вересня 2021 року – 42 864,40 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та понесені судові витрати зі сплати судового збору.
Рішенням Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за договорами № 101008327 від 14 вересня 2021 року та договром № 77724688 від 20 вересня 2021 року у розмірі 49 640,72 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» 2 422,40 грн судового збору та витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 3 000 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Максимов Р.І., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що як вбачається з кредитного договору № 77724688 від 20 вересня 2021 року, спірний договір укладався строком на 30 днів, а саме до 20 вересня 2021 року і відповідно до графіку платежів загальна вартість кредиту становила 2 597 грн, що, зокрема, визначено п. п. 2.2, 2.3 договору № 77724688. Згідно п. 2.3 договору № 77724688 за користування кредитом нараховуються проценти у розмірі 1, 99 % в день, отже з урахуванням строку кредитування максимальний розмір процентів на які міг претендувати позивач 1 194 грн (2 000 грн / 100 % * 1, 99 * 30 днів). В частині договору № 101008327 від 14 вересня 2021 року, з висновками суду також не можна погодитися, оскільки, як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення (розрахунок заборгованості), проценти нараховані за період з 14 вересня 2021 року по 13 грудня 2021 року, тобто, за 91 день, в той же час, спірний договір укладався строком на 30 днів до 14 жовтня 2021 року, що визначено п. п. 1.4 договору № 101008327 і відповідно до графіку платежів загальна вартість кредиту становила 12 564, 40 грн. Згідно п. 1.5.2 договору № 101008327 за користування кредитом нараховуються проценти у розмірі 0, 63 % в день, отже з урахуванням строку кредитування максимальний розмір процентів на які міг претендувати позивач 1 908, 9 грн (10 100 грн / 100 % * 0, 63 % * 30 днів).
Позивач не надав доказів, а суд жодним чином не обґрунтував, підстав нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування, а договори № 77724688 та № 101008327 не містили умов щодо нарахування процентів поза межами строків кредитування та містили чіткий строк кредитування, який по кожному договору становив 30 днів.
Крім того, до позовної заяви на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 отримала кредит надано кредитні договори, правила надання фінансових кредитів, графіки платежів за договором про споживчий кредит, паспорти споживчого кредиту, де містяться відмітки нібито про підписання його сторонами електронним підписом. Однак, до позовної заяви на підтвердження того, що саме ці документи були створені та підписані з одного боку кредиторами та ОСОБА_1 з іншого, саме у дні зазначені у в них та саме такого змісту, не додано жодних доказів нанесення електронного цифрового підпису, які би можна було перевірити (у т.ч. роздруківка ЕЦП на паперовому носії Договору, де вказано відповідний штрих-код та/або QR-код, із зазначенням ПІБ підписувача, №, дату нанесення, номер сертифіката підпису). Отже, позивачем не доведено виникнення між сторонами по справі кредитних відносин, оскільки поданою заявою не узгоджено в належній письмовій формі істотні умови цього виду договірних відносин: розміру позики, процентів за користування кредитом, питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов`язань, неустойки (пені, штрафу).
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обгрунтоване, апеляційну скаргу – залишити без задоволення. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 20 вересня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 77724688, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит в сумі 2 000 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти і комісію за користування кредитом. Договір про споживчий кредит підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору.
Відповідач, у свою чергу не виконала умови кредитного договору - не повернула отримані в кредит кошти, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед позикодавцем, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором № 77724688 від 20 вересня 2021 року в розмірі 6 776,32 грн, яка складається з 2 000 грн - заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 4 776,00 грн - заборгованості за нарахованими процентами та 0,32 грн нарахованих 3% річних.
22 лютого 2022 року було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77724688.
10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75348238.
Вказаний перехід підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 22/02/200 від 22 лютого 2022 року та Витягом з Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 Про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року.
Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 77724688.
Крім того, 14 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 101008327, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит в сумі 10 100 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору.
Відповідач, у свою чергу не виконав умови кредитного договору - не повернув отримані в кредит кошти, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед позикодавцем, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором № 101008327 від 14 вересня 2021 року в розмірі 42 864,40 грн, яка складається з 10 100 грн - заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та 32 764,40 грн - заборгованості за нарахованим процентами.
29 грудня 2021 року було укладено договір № 29-12/2021-45 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101008327.
10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101008327.
Вказаний перехід підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 29-12/2021-45 від 29 грудня 2021 ркоу та Витягом з Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 Про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року.
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Коллект центр», суд першої інстанції виходив з факту отримання позичальником кредитних коштів за кредитними договорами та неналежного виконання зобов`язання позичальником в частині повернення кредитів та сплати відсотків за їх користування й права позивача, у зв`язку з цим, вимагати від відповідача повернення заборгованості за кредитними договорами.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, 20 вересня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 77724688, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит в сумі 2 000 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти і комісію за користування кредитом. Договір про споживчий кредит підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору.
Відповідач, у свою чергу не виконала умови кредитного договору - не повернула отримані в кредит кошти, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед позикодавцем, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором № 77724688 від 20 вересня 2021 року в розмірі 6 776,32 грн, яка складається з 2 000 грн - заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 4 776,00 грн - заборгованості за нарахованими процентами та 0,32 грн. нарахованих 3% річних.
22 лютого 2022 року було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77724688.
10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75348238.
Вказаний перехід підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 22/02/200 від 22 лютого 2022 року та Витягом з Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 Про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року.
Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 77724688.
Крім того, 14 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 101008327, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит в сумі 10 100 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору.
Відповідач, у свою чергу не виконав умови кредитного договору - не повернув отримані в кредит кошти, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед позикодавцем, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором № 101008327 від 14 вересня 2021 року в розмірі 42 864,40 грн, яка складається з 10 100 грн - заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та 32 764,40 грн - заборгованості за нарахованим процентами.
29 грудня 2021 року було укладено договір № 29-12/2021-45 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101008327.
10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101008327.
Вказаний перехід підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 29-12/2021-45 від 29 грудня 2021 ркоу та Витягом з Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 Про відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.ч.1, 2 ст.1047 ЦК України).
Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульованоЗаконами України «Про електронну комерцію», «;Про електронний цифровий підпис»(в редакції, чинній на час укладення кредитного договору).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень ч.3, ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України Про електронну комерцію).
Суд першої інстанції, проаналізувавши зміст кожного з договорів, їх форму, наявність електронних підписів одноразовим ідентифікатором з боку позичальника ОСОБА_1 та представників кредиторів, дійшов вірного й обгрунтованого висновку, що Договір № 77724688 від 20 вересня 2021 року та Договір № 101008327 від 14 вересня 2021 року дійсно укладені сторонами правочинів в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідають вимогам ЦК України,Закону України «Про електронну комерцію», оскільки відповідач доказів зворотного суду не надала, як і не спростувала факт укладення договорів, їх дійсність, у зв`язку з чим колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги представника відповідача в цій частині.
Жодних умов, які законом визнаються несправедливими до договорів внесено не було. Застережень або зауважень з боку позичальника щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договорів, під час їх підписання, не було подано. Узгоджені сторонами правочину умови не суперечать положенням ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) та затвердженому сторонами графіку платежів.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.
Відповідно до п.1ч.1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.
Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як первісні кредитори свої зобов`язання за договором позики та кредитними договорами перед ОСОБА_1 виконали у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, а відповідачем не надано, та з огляду на правомірність набуття прав вимоги ТОВ «Коллект Центр», суд дійшов висновку про обґрунтованість звернення до суду.
Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Після відступлення прав вимоги від первісних кредиторів на користь ТОВ «Коллект Центр», нарахування процентів на тіло кредиту, штрафних санкцій не здійснювались, а сума відступленого боргу за кожним із вищевказаних договорів залишилась незмінною.
Суд першої інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_1 не здійснила погашення заборгованості по кредитним договорам ні перед попередніми кредиторома, ні перед дійсним після відступлення прав вимоги, та не повернула кредитні кошти протягом строків, обумовлених сторонами при укладенні договору, тим самим допустила істотне порушення виконання своїх кредитно-договірних зобов`язань, та дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості в загальному розмірі 49 640,72 грн.
Колегія суддів вважає, що наданими позивачем доказами, наведеними вище, повністю доведені заявлені позовні вимоги, які зокрема стосуються заявлених до стягненнях сум по тілу кредиту та по процентам, які були нараховані первісними кредитодавцями у відповідності з умовами укладених з відповідачем Договором № 77724688 від 20 вересня 2021 року та Договором № 101008327 від 14 вересня 2021 року.
Однак, в супереч діючих норм законодавства відповідач не надала належних та допустимих доказів, на підтвердження викладених в апеляційній скарзі обставин справи, надані позивачем докази не спростував.
У справі, що розглядається, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у позивача іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення - на користь позивача.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.
Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Максимов Роман Ігорович, залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 07 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: