ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 752/14877/22
провадження № 51-1621 км 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                    ОСОБА_5 ,  
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за                                                       № 12021100120000111, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 308, ч. 2                    ст. 308 КК України. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за: 
-         ч. 1 ст. 308 КК України на 3 (три) роки позбавленні волі; 
-         ч. 2 ст. 308 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі. 
 
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі  на строк 5 (п`ять) років.
 
На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2                         ч. 1 та пунктом 2 ч. 5 ст. 76 КК України. 
 
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
 
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку суду                     ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства, вчиненому повторно. 
 
Так ОСОБА_6 , 16 січня 2021 року, страждаючи на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, розпочав лікування в ТОВ «Альянсмед», під час якого за призначенням лікаря почав отримувати для прийому лікарський засіб, що містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон.
 
В подальшому, дізнавшись про спрощений порядок функціонування програми замісної підтримуючої терапії та відсутність єдиної бази даних пацієнтів, які перебувають на ній, 28 січня 2021 року, продовжуючи отримувати в ТОВ «Альянсмед» наркотичний лікарський препарат, діючи умисно, всупереч вимогам ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого                 1995 року, прибув до інших суб`єктів господарської діяльності, зокрема, до ТОВ «Медичний центр «Веніт» відділення №1, розташований за адресою: м. Київ,                    вул. Щербаківського, 55, приміщення 53, та до ТОВ «Медичний центр «КЛІНІКА МЕДЛАЙФ», де подав заяви про отримання наркотичних засобів, а також уклав угоди про надання медичних послуг, приховавши від працівників медичних  установ інформацію про перебування на лікуванні в інших медичних закладах, де йому вже призначені наркотичні лікарські засоби.
 
Ввівши в оману лікарів, 28 червня 2021 року ОСОБА_6 отримав рецепт серії ЛГ №684342 від 28.06.2021 року на право одержання в аптечних закладах лікарського засобу, що містить наркотичний засіб метадон (фенадон), для його прийому в домашніх умовах згідно з рекомендаціями лікаря на 10 днів по                                 4 пігулки на добу в загальній кількості 40 пігулок. Після чого, використовуючи отриманий шляхом шахрайства рецепт, придбав у аптеці № 130 мережі аптек КП «Фармація», що за адресою: м. Київ, вул. Щербаківського Данила, 60, пігулки лікарського засобу «Метадон-ЗН» в кількості 40 штук, який містить у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон), тим самим незаконно заволодів вказаним наркотичним засобом.
 
Аналогічним способом ОСОБА_6 повторно шляхом шахрайства використав у аптеці № НОМЕР_1 мережі аптек КП «Фармація», що за адресою: м. Київ,                                     вул. Щербаківського Данила, 60 рецепт серії ЛГ №684547 від 10.07.2021 року; рецепт серії ЛГ №685544 від 21.07.2021 року; рецепт серії ЛГ № 066780 від 11.08.2021 року; рецепт серії ЛГ № 710963 від 11.08.2021 року; рецепт серії                       ЛГ № 711388 від 21.08.2021 року; рецепт серії ЛД № 066991 від 31.08.2021 року; рецепт серії ЛД № 068447 від 11.09.2021 року; рецепт серії ЛД № 109289 від 11.09.2021 року; рецепт серії ЛД № 068968 від 24.09.2021 року; рецепт серії                       ЛД № 109806 від 24.09.2021 року; рецепт серії ЛД № 139424 від 08.10.2021 року; рецепт серії ЛД № 118398 від 08.10.2021 року та таким чином незаконно заволодівав лікарським засобом «Метадон-ЗН», який містить у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон) у кількості 40 пігулок щоразу.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у вказаному суді з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Обґрунтовуючи вимоги скарги прокурор зазначає, що апеляційний суд, переглядаючи апеляційну скаргу прокурора про неправильне застосування ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, не перевірив належним чином її доводів та безпідставно залишив вирок суду першої інстанції без змін. Прокурор вважає, що за наявних в справі даних про особу засудженого та тяжкості скоєних ним злочинів, звільнення від відбування покарання з випробуванням не сприятиме виправленню та попередженню вчиненню нових злочинів ОСОБА_6 . 
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Винуватість ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діянь за ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 308 КК України в касаційній скарзі не оспорюється. 
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у                                          ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до вимог ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Колегія суддів вважає, що апеляційний суд не дотримався наведених вимог кримінального процесуального закону та, переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою  прокурора, в якій він ставив питання про його скасування та ухвалення нового, в зв`язку з неправильним застосуванням                           ст. 75 КК України, не дав належних відповідей на всі її доводи.
Так, приймаючи рішення про залишення вироку суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив з того, що при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених  кримінальних правопорушень, мотиви та обставини вчинення злочинів, дані про особу засудженого, який раніше судимим не був, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував. Визнано обставиною, що пом`якшує покарання - щире  каяття. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Апеляційний суд виснував, що в даному випадку звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Однак з наведеним висновком колегія суддів не погоджується та вважає доводи касаційної скарги прокурора про неправильне застосування ст. 75 КК України обґрунтованими. 
Як убачається з оскаржуваної ухвали, всі наведені судом першої інстанції дані про особу засудженого та обставини, які визнані такими, що пом`якшують покарання і були враховані при вирішенні питання про застосування ст. 75 КК України, у даному конкретному випадку, не є такими, які б свідчили про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 в минулому вже неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, проте вчинив 13 епізодів нових кримінальних правопорушень в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, що ставить під сумнів щирість його каяття у скоєному та бажання стати на шлях виправлення. 
Також, залишаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, апеляційний суд залишив поза своєю увагою те, що суд першої інстанції послався на ті ж самі обставини, що врахував при обранні виду та розміру передбаченого санкціями                          ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КК України покарання. 
За таких обставин, касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню, як така, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.
Під час нового розгляду апеляційний суд повинен належно оцінити відомості про особу винного, обставини, які впливають на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, і прийняти законне, обґрунтоване й умотивоване рішення, маючи на увазі, що за тих самих даних про особу засудженого та обставин, які пом`якшують покарання, звільнення            ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.    
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК України, Суд
 
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, задовольнити. 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року від 28 січня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.      
Судді:

ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                             ОСОБА_3