ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 р. 	Справа № 480/2593/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.04.2025, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 01.04.25  по справі № 480/2593/24
за позовом                Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація"  
до                Сумської митниці                        
про визнання протиправним, скасування рішення та картки відмови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація"  звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумської митниці, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати:
- картку відмови Сумської митниці UА805020/2024/000052 від 14.02.2024 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;
- рішення Сумської митниці від 14.02.2024 UА805000/2024/000005/1 про коригування митної вартості товарів, заявленої Товариством з обмеженою відповідальністю Сумифітофармація, згідно митної декларації № 24UА805020000981U4 від 01.02.2024, в результаті чого позивачу необхідно надмірно сплатити до Державного бюджету України 606837,80 грн, з яких мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (20 %) - 275835,36 грн, податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів (20 %) - 331002,44 грн;
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав про протиправність складених відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UА805000/2024/000005/1 від 14.02.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА805020/2024/000052 від 14.02.2024, оскільки при здійсненні митного оформлення ввезеного на митну територію України товару за митною декларацією № 24UА805020000981U4 від 01.02.2024, позивачем надано відповідачу вичерпний перелік документів, який у розумінні частини 2  статті 53 Митного кодексу України (далі МК України) повною мірою підтверджував заявлену митну вартість декларованого товару за ціною угодою, та надавав можливість митному органу перевірити числові значенні складових заявленої митної вартості, що залишилося поза увагою відповідача, який не надав належної оцінки поданим до митного оформлення документам та безпідставно застосував 6-ий резервний метод визначення митної вартості з посиланням на цінову інформацію АСМО "Інспектор" та ЄАІС Дермитслужби. При цьому, відповідачем у спірному рішенні не наведено чи включено вартість транспортних витрат та страхування у вартість "схожого за характеристиками" товару. Митний орган, роблячи посилання на іншу декларацію, не надає ніякої інформації про умови постачання, місце відвантаження, вид транспорту, витрати на транспортування, страхування.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними та скасовано картку відмови Сумської митниці UА805020/2024/000052 від 14.02.2024 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Визнано протиправними та скасовано рішення Сумської митниці від 14.02.2024 UА805000/2024/000005/1 про коригування митної вартості товарів.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці суму судового збору в розмірі 12130,27 грн.    
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що за наслідками контролю правильності визначення митної вартості заявлених до митного оформлення за ЕМД №24UА805020000981U4 товарів шляхом перевірки числових значень митної вартості та наявності в наданих документах всіх відомостей, які їх повинні підтверджувати, у результаті порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, посадовими особами митниці відповідно до вимог статті 54 МК України встановлено, що наявна інформація щодо митного оформлення товару у час, максимально наближений до часу імпорту оцінюваної партії товару з рівнем митної вартості складає 4,22 дол. США/кг (митна декларація від 12.12.2023 №23UА100440500648U9). Зауважив, що спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів щодо можливого заниження митної вартості товарів, зокрема за кодом: 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості) є обов`язковою до виконання рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи та вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів. За таких обставин, вимога митниці, скерована декларанту у направленому електронному повідомленні, про надання наявних у нього додаткових документів узгоджується з нормами частини 3  статті 53 МК України. На письмову вимогу посадової особи митного поста "Суми", декларантом додатково надані наступні документи: прайс - лист виробника (продавця) товару "Jiangsu ASUS Food Co.,Ltd" від 20.09.2023 б/н; висновок експерта "Інституту судових експертиз ім. М.С.Бокаріуса" № 102 за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження від 12.02.2023, однак наданий прайс-лист Продавця на умовах поставки FOB-SHANGHAI із зазначенням ваги товару, вказує на суб`єктивну спрямованість даної пропозиції та суперечить самій суті прайс-листа.  Також в порушення пункту 56 ПКМУ від 10.09.2003 № 1440 "Про затвердження Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" експертом до Висновку не надано додатки з вихідними даними, що використані в процесі проведення оцінки. Оскільки додаткові документи не надані, відповідач вважає, що декларантом позивача розрахунки здійснено на основі необ`єктивних даних, які не підтверджені документально, що є порушенням вимог частини 9 статті 58 МК України.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ "Сумифітофармація" зазначено,  що 1 лютого 2024 року ТОВ "Сумифітофармація" згідно Декларації здійснювало митне оформлення товару в режимі імпорту: Овочі сушені, нарізані шматками, подрібнені, але без будь-якої подальшої обробки: томату порошок сухий сорт С 12000 кг. Але згідно наданої відповідачем на порівняння декларації № UA 23UA100440500648U9 від 12.12.2023 закуповувалося всього лише 1000 кг томату сушеного меленого, причому не відомо якого сорту (адже сорт впливає на вартість), і невідомо по якій ціні, оскільки у декларації вказана загальна вартість томату подрібненого 3х3 та томату сушеного меленого (15900 дол. без витрат на транспортування, 16889,80 дол. з транспортними витратами). Також у вартість 4,22 дол/кг відповідач включив транспорті витрати згідно наданої на порівняння декларації № UA 23UA100440500648U9 від 12.12.2023, проте, транспортні витрати не можна порівнювати, адже місця відправки товарів також різні - CN SHANGHAI та CN QINGDAO (пункт 20 декларації), місця доставки за межами України (оподатковувана вартість транспортування) також відрізняються - Волинська та Одеська митниці (пункт 29 декларації), тобто вказані порівнювальні товари не є подібними і не можна порівнювати їх вартість. На підставі викладеного, позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а у задоволенні вимог апелдяційної скарги відмовити.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що  01.02.2024 ТОВ "Сумифітофармація" здійснювало митне оформлення в режимі імпорту товару - овочі сушені, нарізані шматками, подрібнені, але без будь-якої подальшої обробки: томату порошок сухий, сорт С, розфасований у картонну коробку кількістю 600шт., загальною вагою 12000, по ціні 1,01 дол/кг.
Продавцем товару у відповідності до контракту від 23.09.2023 №CN/UA/23/09/23 є компанія Jiangsu FSUS Food Co. Ltd (Китай).
Відповідно до пункту 1.1. контракту, предметом контракту є товар, зазначений у Специфікації до контракту.
Згідно з пунктом 1.1 специфікації № 1 від 23.09.2023 предметом постачання на загальну суму 12120 доларів США є: томату порошок сухий, сорт С, загальною вагою 12000кг по ціні 1,01 доларів США/кг (а.с. 26 зворотній бік). 
Відповідно до пункту 1.3 специфікації - Умови поставки FOB Шанхай, Китай згідно Інкотермс 2010.
Для митного оформлення представником декларанта (позивача) подано декларацію №24UA805020000981U4, разом з якою для підтвердження заявленої митної вартості надано документи:
-  сертифікат аналізу 28.10.2023 (з перекладом);  пакувальний лист (з перекладом); m0380          - Рахунок - фактура (Інвойс) (з перекладом); коносамент 07.11.2023; CMR Міжнародна товарно-транспортна накладна 24.01.2024; фітосанітарний сертифікат від 30.10.2023; рахунок-фактура (Інвойс) (з перекладом); банківський (платіжна інструкція) від 16.11.2023 про оплату вартості товару; рахунок від 13.12.2023 від перевізника ТОВ "Глобал Оушен Лінк"; рахунок від 24.01.2024 від перевізника ТОВ "Таніт Груп";  рахунок від 31.01.2024 від перевізника ФОП Старченко; довідка про транспортні витрати від 13.12.2023 від перевізника ТОВ "Глобал Оушен Лінк"; специфікація № 1 від 23.09.2023 до контракту; контракт від 23.09.2023 від 23.09.2023 №CN/UA/23/09/23 з Jiangsu ASUS Food Co., Ltd (Китай); договір транспортного експедирування від 02.05.2018 з ТОВ "Таніт Груп"; договір транспортного експедирування від 17.11.2021 з ТОВ "Глобал Оушен Лінк"; лист-гарантія від 31.01.2024 ТОВ "Сумифітофармація"; висновок фітосанітарної служби від 31.01.2024 (з Єдиного вікна); копія митної декларації країни відправлення (Китай) від 03.11.2023.
Також на запити інспектора від 12 та 14.02.2024 ТОВ "Сумифітофармація" додатково  надано: довідку від 30.01.2024 ТОВ "Таніт Груп"; висновок експерта Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" від 12.02.2024 №102 за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження щодо ринкової вартості томату порошку сухого сорт С та деяких інших товарів; лист-відповідь № 79 від 14.02.2024 з додатковими документами; видаткові накладні від 27.03.2023, 21.04.2023, 05.06.2023, 31.07.2023 про продаж томатного порошку ТОВ "Кормотех" (для підтвердження ринкової вартості); специфікація № 5 від 18.09.2023 до договору з ТОВ "Кормотех"; розширений прайс-лист б/н від 14.02.2024; технологічний процес отримання томатного порошку сорту С.
На підставі вказаних документів представником декларанта в поданій до Сумської митниці декларації № 24UА80502000981U4 вказано митну вартість товару відповідно до статті 58 МКУ в розмірі відповідно до ціни контракту (метод визначення митної вартості № 1, а саме: Овочі сушені, нарізані шматками, подрібнені, але без будь-якої подальшої обробки: томату порошок сухий сорт С, розфасований у картонну коробку на загальну суму 12120,00 дол.США доларів США.  Вартість оподаткованого транспортування за межами України становить 89452,12 грн. за морським маршрутом від м. Шанхай (Китай) до м. Гданськ (Польща), та автомобільним - до пункту контролю через державний кордон України (Ягодин).
Загальна статистична вартість (яка задекларована 01.02.2024 у п. 46 декларації) становить 544712,04 грн. (тобто вартість товару 455259,93 грн. (за офіційним курсом)+вартість транспортних витрат 89452,12 грн.).
Із визначеної декларантом митної вартості товару 544712,04 грн.,  задекларовано і сплачено до бюджету: мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (20 %) 108942,41 грн.; податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів (20 %) 130730,89 грн.
Відповідач не погодився із визначеною позивачем митною вартістю, видав картку відмови UА805020/2024/000052 від 14.02.2024 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів UА805000/2024/000005/1 від 14.02.2024, яким визначив митну вартість декларованого товару, застосувавши 6-й (резервний) метод визначення митної вартості.
У відповідності до вищезазначених рішень, службовими особами митного органу визначено іншу митну вартість вказаного товару - по ціні 4,22 дол.США/кг, на загальну суму 50640 дол.США/кг.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням №UА805000/2024/000005/1 від 14.02.2024 та карткою відмови №UА805020/2024/000052 від 14.02.2024, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями МК України від 13.03.2012 № 4495-VI.
Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу  декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).
Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митним органом на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Суд зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, митний орган може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі статтею 55 МК України, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Указана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі №810/2784/18, від 06.09.2019 по справі №815/2501/18, від 26.11.2019 по справі №821/107/16, від 14.06.2022 у справі №809/257/17, від 05.05.2022 у справі №2040/6019/18.
Слід зазначити, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Суд зазначає, що після подання представником декларанта (позивача) митної декларації №24UA805020000981U4, відповідачем розпочато процедуру консультацій з позивачем шляхом формування повідомлень про необхідність надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.
При цьому посадовою особою відповідача не наведено які ж саме документи (з передбачених частиною 2 статті 53 МК України не надано позивачем, а здійснено лише узагальнене посилання на норму права, що робить вказану вимогу про подання додаткових документів необгрунтованою (а.с. 46 зворотній бік).
Відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
Надання позивачем додаткових документів за сформованим відповідачем переліком повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товарів. Адже з положень пункту 2 частини 6 статті 54, частини 2 статті 256 Митного кодексу України слідує, що виконання вимог митного органу щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів.
З переліку витребуваних відповідачем документів неможливо встановити, недоліки яких з наданих декларантом документів не дозволили погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути.
Водночас, матеріалами справи підтверджено, що на дату подання митному органу МД із пакетом товаросупровідних документів, у відповідача не було підстав стверджувати про неподання документів, (які зазначені у частині 2  статті 53 МК України) та про наявність підстав для витребовування додаткових документів. 
Декларантом акцентувалася увага митного органу на тому, що всі товаросупровідні документи оформлені належним чином та містять необхідну інформацію про вартість товару. Жодні розбіжності, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознаки підробки - в поданих документах відсутні. Надані документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товари, тому відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновків про недостовірність даних щодо заявленої митної вартості та підставою для незастосування обраного методу визначення митної вартості.
Так, митним органом, з посиланням на норму частини 5 статті 54 МК України, зазначено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
При цьому, спрацювання ризиків системі АСАУР свідчить лише про необхідність ретельного опрацювання поданих товаросупровідних документах, а не про обов`язок коригування заявленого розміру митної вартості.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 по справі №820/2014/17, в якій Верховний Суд також вказав, що формальне виконання процедури консультацій, надлишкове узагальнення причини невизнання задекларованої позивачем митної вартості свідчать про відсутність практичної реалізації в діяльності відповідача принципу належного урядування і принципів адміністративної практики, рекомендованих Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.1977 "Про захист особи відносно актів адміністративних органів".
Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що позивач на виконання вимог митного органу надав додаткові документи, а саме:
- довідку від 30.01.2024 ТОВ "Таніт Груп";
- висновок експерта Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" від 12.02.2024 № 102 за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження щодо ринкової вартості томату порошку сухого сорт С та деяких інших товарів;
- лист-відповідь № 79 від 14.02.2024 з додатковими документами: видаткові накладні від 27.03.2023, 21.04.2023, 05.06.2023, 31.07.2023 про продаж томатного порошку ТОВ "Кормотех" (для підтвердження ринкової вартості); специфікація № 5 від 18.09.2023 до договору з ТОВ "Кормотех"; розширений прайс-лист б/н від 14.02.2024; технологічний процес отримання томатного порошку сорту С.
Незважаючи на виконання вимог електронного запиту, відповідач 14.02.2024  прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару позивача. Вказане рішення обґрунтоване, зокрема, тим, що наданий прайс-лист продавця на умовах поставки FOB-SHANGHAI із зазначенням ваги товару, вказує на суб`єктивну спрямованість даної пропозиції та суперечить самій суті прайс-листа. Прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Разом з тим, суд першої інстанції вірно зазначив, що прайс-лист як документ не має затвердженої на міжнародному рівні форми/способу складення.
Колегія суддів зазначає, що контрагент позивача як і будь-який інший суб`єкт ЗЕД може в будь-який час приймати самостійні рішення щодо ціноутворення своєї продукції, покликані задовольняти його бізнес-потреби і керуватися при цьому економічними показниками ринку відповідної продукції.
Також в оскаржуваному рішенні  митний орган зазначає: "в розділі "Визначення ринкової вартості об`єктів дослідження" експертом зазначено що "ринкова вартість майна визначалась порівняльним підходом, стосовно до ринкових цін, що склались на ринку експортера Китаю". Надалі експертом зазначено, що у наявних загальнодоступних джерелах інформації, відсутні відомості щодо вартості пропозиції до оптового продажу ідентичного майна, тому визначення їх ринкової вартості проводилося виходячи із наданих на дослідження пропозицій до продажу, ідентичної продукції підприємств - продавців (виробників). Підприємством-замовником ТОВ "Сумифітофармація" разом з листом від 05.02.2024 № 65/1 на дослідження експерту надані копії комерційних пропозицій від підприємств-виробників (експортерів), а саме CHINA МЕНЕСО CORPORATION від 01.09.2023, StarHealth Botanical Technology Corporation від 01.09.2023, XINGHUA LIANSHENG FOOD CO.LTD від 01.09.2023 та XINGHUA DONGAO FOOD CO.LTD  від 01.09.2023. В таблиці №2 "Визначення одиниці ринкової вартості томату порошку сухого сорту С станом на 23.08.2023", експертом розглядаються наступні комерційні пропозиції: Jiangsu ASUS Food Co Ltd від 20.09.2023; XINGHUA LIANSHENG FOOD CO.LTD від 01.09.2023; XINGHUA DONGAO FOOD CO.LTD від 30.08.2023.
Разом з тим, в порушення пункту 56 ПКМУ від 10.09.2003 № 1440 "Про затвердження Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" (далі Постанова) експертом до Висновку не надано додатки з вихідними даними, що використані в процесі проведення оцінки. У зв`язку з чим, перевірити достовірність визначення ринкової вартості товару експертом неможливо.
Натомість, виходячи зі змісту пункту 56 ПКМУ від 10.09.2003 № 1440 "Про затвердження Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", його вимоги стосуються складення Звіту про оцінку майна, тоді як позивачем надано Висновок експерта за результатами товарознавчої експертизи.  
Крім того в оскаржуваному рішенні зазначено, що на інформаційних ресурсах митниці наявна інформація щодо митного оформлення подібного товару в максимально наближений час до часу експорту в Україну, з рівнем митної вартості 4,22 дол. США/кг: МД№UА100440/2023/500648 від 12.12.2023 товар: Томати сушені мелені, розфасовані у картонні коробки по 50 кг, країна походження – Китай, країна виробництва Китай, торгівельна марка Kingreen, виробник – Ningbo Kingreen Foods CO., LTD. 
Отже, підставою для коригування митної вартості слугувало, зокрема те, що заявлена митна вартість ввезеного позивачем товару, є нижчою, ніж вартість товару, вказана в МД№UА100440/2023/500648 від 12.12.2023, що взята відповідачем за основу при коригуванні митної вартості оцінюваного товару.
Водночас, статтею 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, а також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Однак, як встановлено зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач, застосовуючи другорядний метод визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, обмежився лише посиланням на номер, дату митної декларації, а також вартість товару за одиницю, яку було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не зазначивши при цьому жодного показника, який свідчив б про можливість такого порівняння, зокрема, кількість товару, умови постачання, місце відвантаження, вид транспорту, витрати на транспортування, страхування.
Колегія суддів зазначає, що не зазначення у спірному рішенні порівняльних характеристик імпортованого позивачем товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, свідчить про невмотивованість та, як наслідок, необґрунтованість зроблених коригувань митної вартості.
При цьому, суд враховує наступні висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/176 наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Отже на підставі аналізу наданих позивачем митному органу документів у сукупності з іншими документами, поданими позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.
При цьому,  декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Водночас, відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
В свою чергу, що ТОВ "Сумифітофармація" подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Статтею 264 МК України визначено, що відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта (ч. 10 ст. 264); митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом (ч. 11 ст. 264); у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (ч. 12 ст. 264).
Частиною 7 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Отже, надані позивачем до митного органу під час подання митних декларацій документи, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, на підтвердження митної вартості товару у повній мірі підтверджують митну вартість товару, підлягають обчисленню та містять всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
          Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
При цьому, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи.
Аналогічні висновки застосовує Верховний Суд, зокрема у постановах від 27.05.2025 по справі № 160/27436/23, від 02.07.2025 по справі №380/5471/24.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормавтиних актів, що регулює спірні правовідносини та дійшов вірного висновку, що картка відмови UА805020/2024/000052 від 14.02.2024 та рішення Сумської митниці від 14.02.2024 UА805000/2024/000005/1 є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Сумської митниці - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 по справі № 480/2593/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.А. Калиновський    В.Б. Русанова