УХВАЛА

26 серпня 2025 року 
м. Київ
справа № 480/9978/24
адміністративне провадження № К/990/34445/25 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд),     перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі №480/9978/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної спеціалізованої установи «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» про визнання протиправним висновку та бездіяльності, скасувати рішення та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної спеціалізованої установи «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи», в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Державної спеціалізованої установи «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи», оформлене листом від 03 липня 2024 року № і/П-8 «Про надання інформації», про відмову у проведенні перевірки відповідності чинному законодавству Лікарського свідоцтва про смерть № 107 від 02 лютого 2024 року;
- визнати протиправною бездіяльність Державної спеціалізованої установи «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» щодо незабезпеченні додаткового дослідження для встановлення остаточної причини смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
-  визнати протиправним викладений в Лікарському свідоцтві про смерть № 107 від 02 лютого 2024 року висновок Державної спеціалізованої установи «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» про «навмисне самоушкодження» та підпункті «б» пункту 11 про навмисне самоушкодження прострілом з ручної вогнепальної зброї;
- зобов`язати Державну спеціалізовану установу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» уточнити причину смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заповнити нове Лікарське свідоцтво про смерть з помітками: «Замість остаточного»; у пункті « 9» зазначити, що смерть настала внаслідок «випадків ушкодження з невизначеним наміром»; у підпункті «б» пункту 11 зазначити код Y22 «Ушкодження внаслідок пострілу з ручної вогнепальної зброї, намір невизначений».
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.
14 серпня  2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний Суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі №480/9978/24.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі позивачка посилається на наявність підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Скаржниця зазначає, що наразі Верховним Судом не сформовано висновків  у контексті правомірності зазначення причин смерті  військовослужбовця як «самогубство» виключно на підставі  протоколів слідчого, без проведення окремого судово-медичного дослідження та без належного врахування достовірності офіційних документів і повноти з`ясування обставин у публічних реєстрах.
Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів під час застосування відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Отже, оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і підстав необхідності такого висновку щодо застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, тощо), а також значення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування цієї норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Водночас скаржницею у касаційній скарзі не зазначено конкретної норми права, застосування якої потребує висновку Верховного Суду та, відповідно, не наведено обґрунтування в чому полягає необхідність формування Верховним Судом висновку щодо застосування такої норми. Скаржниця також не обґрунтувала у чому саме полягала помилка судів першої та апеляційної інстанцій при застосуванні конкретної норми права, як, на думку скаржниці, ця норма повинна застосовуватися, а також не обґрунтовано підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах.
Суд звертає увагу позивачки на те, що лише посилання у касаційній скарзі на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування відповідної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржницею не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Судом установлено, що зміст касаційної скарги зводиться до незгоди скаржниці з рішеннями судів попередніх інстанцій, викладу фактичних обставин справи з посиланням на нормативно-правові акти, однак без належного обґрунтування підпунктів частини четвертої статті                                 328 КАС України, що суперечить вимогам статті 330 КАС України та унеможливлює вирішення Судом питання про відкриття касаційного провадження.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті              328 КАС України, заявницею не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржницею не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі №480/9978/24 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя:                                                                                                    О.Р. Радишевська