УХВАЛА
 
25 червня 2025 року 
м. Київ
 
справа № 2-7346/11
провадження № 61-14297св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
судді-доповідача - Ситнік О. М.
суддів: Грушицького А. І., Ігнатенка В. М., Карпенко О. О., Литвиненко І. В.
розглянув питання про самовідвід суддів Верховного Суду Грушицького Андрія Ігоровича, Литвиненко Ірини Вікторівни від участі в розгляді справи за позовомОСОБА_1 до Повного товариства Фінансова-трастова компанія «Лота-Сервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «А.Т. ЛТД», третя особа - Дніпропетровська міська рада, про визнання права власності за касаційною скаргою представника Повного товариства Фінансово-трастової компанії «Лота-Сервіс» - адвоката Гальченко Євгенії Леонідівни на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року в складі колегії суддів Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А. та 
ВСТАНОВИВ:
У березні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Повного товариства фінансова-трастова компанія «Лота-Сервіс» (далі - ПТ ФТК «Лота-Сервіс»), Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «А.Т.ЛТД» (далі - ТОВ ВКФ «А.Т.ЛТД»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Дніпропетровська міська рада, про визнання права власності. 
 
28 листопада 2013 року заочним рішенням Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська позов ОСОБА_1 задоволено.Визнано за                      ОСОБА_1 право власності на комплекс будівель та споруд продовольчого ринку за адресою: м. Дніпропетровськ, просп. Гагаріна, 175-К. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
30 травня 2017 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу Комунального підприємства (далі - КП) «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» Дніпропетровської міської ради задоволено.
 
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська                                             від 28 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 
 
02 жовтня 2019 року постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі: Висоцької В. С., Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В. (суддя-доповідач),   Фаловської І. М.касаційні скарги ТОВ ВКФ «А.Т. ЛТД» та ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року залишено без змін.
 
28 жовтня 2024 року представник ПТ ФТК «Лота-Сервіс» - адвокат                              Гальченко Є. Л. через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року, в якій просить їх скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про поновлення КП «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» Дніпропетровської міської ради строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження.
 
17 грудня 2024 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та витребувано справу із Жовтневого районного суду                                   м. Дніпропетровська.
 
31 грудня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду та протоколом автоматизованого розподілу судової справи розподілена колегії суддів у складі Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
 
19 травня 2025 року ухвалою Верховного Суду заяву судді Верховного Суду Фаловської І. М. про самовідвід задоволено. Відведено суддю Верховного Суду Фаловську І. М. від участі в розгляді справи № 2-7346/11, справу передано на автоматизований розподіл, за наслідками якого до складу колегії суддів включено Сердюка В. В. 
 
20 травня 2025 року ухвалою Верховного Суду заяву судді Верховного Суду Сердюка В. В.  про самовідвід задоволено. Відведено суддю Верховного Суду  Сердюка В. В. від участі в розгляді справи № 2-7346/11, справу передано на автоматизований розподіл, за наслідками якого до складу колегії суддів включено Карпенко С. О.
 
26 травня 2025 року ухвалою Верховного Судусправу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними в справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
 
05 червня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу судова справа розподілена колегії суддів у складі Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Ігнатенка В. М., Карпенко О. О., Литвиненко І. В.
 
Судді Грушицький А. І., Литвиненко І. В. заявили про самовідвід задля недопущення виникнення обставин, які могли б викликати в учасників справи, зокрема в сторін та сторонніх спостерігачів, сумніви щодо неупередженості суддів та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень Верховного Суду. 
 
Перевіривши наведені суддями на обґрунтування заяви про самовідвід доводи, Верховний Суд виснував про їх задоволення, з огляду на таке.
 
Частиною першою статті 39 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
 
Згідно з  частиною четвертою статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участь в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини за об`єктивного підходу до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (параграфи 45-50 рішення в справі «Morel проти Франції» (Morel v. France); параграф 23 рішення в справі «Pescador Valero проти Іспанії» (Pescador Valero v. Spain) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (параграф 40 рішення в справі «Luka проти Румунії» (Luka v. Romania), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (параграф 44 рішення в справі «Wettstein проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland); параграф 30 рішення в справі «Pabla Ky проти Фінляндії» (Pabla Ky v. Finland); параграф 96 рішення в справі «Micallef проти Мальти» (Micallef v. Malta).
 
Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня                           2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення в справі, або в тому випадку, коли в стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
 
Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. 
 
Згідно з частиною другою статті 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
 
Судді Грушицький А. І., Литвиненко І. В. брали участь у вирішенні цієї справи під час ухвалення постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року, в складі колегії суддів досліджували обґрунтованість заявлених вимог та доводи касаційних скарг про безпідставне поновлення КП «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» Дніпропетровської міської ради строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також про те, що оскаржуваним рішенням не вирішувалось питання про права та обов`язки  КП «Управління з організації контролю у сфері благоустрою та розміщення зовнішньої реклами» Дніпропетровської міської ради. Подібні доводи містить і касаційна скарга                    ПТ ФТК «Лота-Сервіс».
 
Враховуючи те, що в суддів Грушицького А. І., Литвиненко І. В. вже сформована правова позиція в справі щодо вирішення спору, з метою недопущення виникнення обставин, які б могли викликати сумніви щодо неупередженості суддів і забезпечення довіри учасників справи та сторонніх спостерігачів до судових рішень Верховного Суду, колегія суддів висновує про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви суддів                     Грушицького А. І., Литвиненко І. В. про самовідвід. 
 
Керуючись статтями 33, 37, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву суддів Верховного Суду Грушицького Андрія Ігоровича, Литвиненко Ірини Вікторівни про самовідвід задовольнити.
 
Відвести суддів Верховного Суду Грушицького Андрія Ігоровича, Литвиненко Ірину Вікторівну від участі в розгляді справи № 2-7346/11 за позовом  ОСОБА_1 до Повного товариства Фінансова-трастова компанія «Лота-Сервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «А.Т. ЛТД», третя особа - Дніпропетровська міська рада, про визнання права власності за касаційною скаргою представника Повного товариства Фінансово-трастової компанії «Лота-Сервіс» - адвоката Гальченко Євгенії Леонідівни на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області                                від 30 травня 2017 року в складі колегії суддів Свистунової О. В.,                          Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.
 
Справу № 2-7346/11 передати на автоматизований розподіл.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   О. М. Ситнік
                                                                                                               А. І. Грушицький
                                                                                                          В. М. Ігнатенко
                                                                                                          С. О. Карпенко
                                                                                                               І. В. Литвиненко