УХВАЛА
 
08 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 754/1281/25
 
провадження № 61-8464зно25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дундар І. О. від участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 25 червня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (Yasno), Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», Комунального підприємства «Київкомунсервіс», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про зобов`язання вчинити дії, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
19 травня 2025 року до Касаційного цивільного суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 02 червня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року залишено без руху та надано строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали (провадження                   № 61-6464ск25).
 
04 червня 2025 року надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення, у якій заявник висловив недовіру судді Лідовцю Р. А.
Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лідовця Р. А. від участі у розгляді справи визнано необґрунтованою, заяву передано для вирішення судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. 
 
На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід судді Лідовця Р. А. в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Краснощокову Є. В.
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2025 року у задоволенні заяви                     ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Лідовця Р. А. від участі у розгляді справи відмовлено. 
 
20 червня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 05 червня 2025 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Краснощокова Є. В. від участі у розгляді справи № 754/1281/25 визнано необґрунтованою та передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2025 року у задоволенні заяви             ОСОБА_1 про відвід судді Краснощокова Є. В. відмовлено.
 
04 липня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 25 червня 2025 року за нововиявленими обставинами.
Одночасно із заявою ОСОБА_1 висловив недовіру судді Дундар І. О.
 
У заява про відвід судді Верховного Суду Дундар І. О. ОСОБА_1 висловлює заперечення, щоб суддя Дундар І. О. розглядала та вирішувала заяву ОСОБА_1 , зазначає, що він вказаній судді «не довіряє і це його право з яким зобов`язані рахуватися, бо це право вище за рангом виконання чим усі статті ЦПК України - це і є конституційним принципом «Верховенства права»».
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2025 року заяву Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дундар І. О. від участі у розгляді справи № 754/1281/25 визнано необґрунтованою. Заяву про відвід судді Дундар І. О. передано для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою                                         статті 33 ЦПК України, іншому судді.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано для розгляду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Лідовцю Р. А.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:
1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;
3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;
4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;
5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
 
Згідно із частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження                     у справі.
Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
 
Зміст заяви ОСОБА_1 не свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, для відводу судді, а доводи заяви зводяться 
до незгоди із процесуальним рішенням судді.
 
Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду (судді), зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи.
 
Згідно із частиною четвертою статті 36 ЦПК України незгода сторони                                               з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
 
У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України                                         «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України                                   (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини                                            (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
 
У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,                                           від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
 
Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя Дундар І. О. виявила особисту заінтересованість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.
 
За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
 
Стадії касаційного провадження (відкриття касаційного провадження, попередній розгляд справи, розгляд справи по суті) є складовою розгляду справи по суті і належить до процесуальний дій судді (суду).
 
Доводи заявника за своїм змістом зводяться до незгоди із процесуальними рішеннями судді, що не є підставою для відводу судді.
 
Заява не містить посилання на обставини, які давали б підстави для висновку про необ`єктивність та неупередженість судді Верховного Суду Дундар І. О.
 
Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді (стаття 6 Конвенції).
 
Ураховуючи викладене, оскільки судом не встановлено обставин, які передбачені                   частиною першою статті 36 ЦПК України для відводу судді Дундар І. О., тому                             у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Дундар І. О. слід відмовити.
 
Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відвід судді Дундар І. О. від участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 25 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (Yasno), Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», Комунального підприємства «Київкомунсервіс», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про зобов`язання вчинити дії відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                     Р. А. Лідовець