ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер  638/8420/23
Номер провадження 22-ц/818/1927/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року                                                 м. Харків
 
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2024 року в складі судді Агапова Р.О. по справі № 638/8420/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.
Позов мотивовано тим, що з 06 липня 2019 року по 16 листопада 2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітню дитину – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2021 року по справі № 638/7782/20 визначено разом з відповідачкою – АДРЕСА_1 .
Після припинення шлюбних відносин між батьками досягнуто згоди щодо виховання та утримання дитини. Позивач мав змогу спілкуватися з сином, брати участь у його вихованні, як батько ніколи не ухилявся від матеріального забезпечення дитини: надавав грошові кошти на її утримання, оплачував медичні обстеження та процедури, купував одяг, їжу, іграшки засоби гігієни та інші предмети дитячої необхідності.
З травня 2021 року відповідачка фактично позбавила його можливості бачитися з дитиною, проводити з нею час та спілкуватися. 
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради від 06 жовтня 2021 року № 802 встановлено порядок його участі у вихованні малолітньої дитини, а саме визначивши час у першу, третю суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; друга, четверта неділя місяця з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. у присутності матері, ОСОБА_2 .
Рішення виконавчого комітету Харківської міської Ради від 06 жовтня 2021 року № 802 наразі не виконується. Відповідачка відмовляється від надання можливості бачитися батьку із своєю дитиною у встановлений графіком час.
Незважаючи на позбавлення можливості бачити свою дитину та приймати участь у її житті, він виконує всі обов`язки щодо утримання своєї дитини, шляхом перерахування щомісяця на банківський рахунок відповідачки коштів на утримання дитини та сплатою аліментів на розрахунковий рахунок приватного виконавця виконавчого округу Харківської області.
Також посилався на відсутність обставини, які б могли свідчити про поведінку батька, яка б могла зашкодити здоров`ю сина, створити загрозу чи небезпеку для дитини, зокрема зловживання позивачем алкогольних напоїв або наркотичних засобів. 
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким чином: 
- безперешкодні зустрічі кожної середи тижня з 16. 00 по 21. 00 год.; 
- першу, третю суботу місяця з 09. 00 до 13. 00 год .; 
- другу, четверту неділю місяця з 15. 30 до 20. 00 год. без присутності матері з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини, з правом забирати дитину за місцем свого проживання АДРЕСА_1 ; 
- кожного року в день народження дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та в день свята Великодня з попереднім повідомленням телефоном, смс-повідомленням ОСОБА_2 за три дні до дати відвідування за місцем проживання дитини АДРЕСА_1 або в іншому місці за погодженням сторін та можливістю здійснювати з сином прогулянки та відвідувати розважальні заклади; 
- в зимній період не менше 7 (семи) діб та 14 (чотирнадцяти) діб у літній період для сумісного відпочинку та оздоровлення з батьком під час його відпустки на території України та за кордоном, без присутності матері ОСОБА_2 . 
Зобов`язати ОСОБА_2 за два дні до зустрічі з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надавати точну інформацію щодо фактичного місця проживання та перебування дитини. У разі настання таких змін, повідомити про це його особисто не пізніше наступного дня після дня настання таких обставин.
04 жовтня 2023 року ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому просила позов залишити без задоволення. Зазначила, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2021 року з позивача стягнуто аліменти та додаткові витрати на утримання сина, яке ним належним чином не виконується, що свідчить про небажання утримувати і надавати матеріальну допомогу сину.
ОСОБА_1 перестав мешкати і постійно спілкуватися з сином за особистою ініціативою тоді, коли дитині ще не було і 1 року. Тобто, дитина в свідомому віці ніколи не мешкала з батьком, а останній не займався його вихованням.
Вказує, що після припинення шлюбних відносин між сторонами було досягнуто згоди щодо утримання дитини, але позивач перестав повністю спілкуватися з нею. Бачився з дитиною тоді, коли сам вважав за потрібне, спілкування здійснювалося через смс повідомлення.
В березні 2022 року вона з сином виїхала до Німеччини, де зараз і мешкає, у зв`язку з чим позовні вимоги вважає неактуальними і такими, що неможливо виконати на теперішній час.
Проведення зустрічей батька з дитиною на теперішній час можливе лише в режимі телефонного або відео зв`язку, за допомогою соціальних мереж. Зважаючи, що між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок відповідачка вважає за можливе встановити наступний порядок участі позивача у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 : кожна середа місяця з 18.00 до 19.00 год., перша та третя субота місяця з 10 до 12 год., друга та четверта неділя місяця з 17.00 до 19.00 год. за телефонним номером відповідача або за допомогою соціальних мереж шляхом телефонного або відео зв`язку у присутності матері дитини.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначено ОСОБА_1 спосіб участі його у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 наступним чином: у разі повернення дитини на територію України: перша, третя субота місяця з 10.00 до 12.00 год., друга, четверта неділя місяця з 17.00 до 19.00 год. Усі зустрічі з дитиною відбуваються у присутності матері, ОСОБА_2 .
В іншій частині – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 858,88 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що встановлені судом обставини свідчать про те, що дитина з матір`ю проживають у Німеччині, тому у ОСОБА_1 дійсно існують перешкоди у спілкуванні з сином, а тому позовні вимоги в частині усунення перешкод відповідачкою у спілкуванні ОСОБА_3 з дітьми є доведеними.
Задовольняючи частково позов в частині встановлення способу участі батька у вихованні дитини, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, однак особисті конфліктні відносини сторін не повинні порушувати інтереси сина, тому наявні підстави для встановлення судом порядку участі батька у вихованні ОСОБА_3 , який відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. При визначенні графіку побачень взяв до уваги висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми від 29 листопада 2024 року.
На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 20 січня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дячкіна Тетяна Олексіївна, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції фактично обмежив можливість батька у спілкуванні та вихованні дитини у період знаходження за кордоном та значно зменшивши час спілкування з сином після повернення на територію України без законних на те підстав.
Вказував, що мотивувальна частина рішення не містить обґрунтувань причин неможливості спілкуватися з дитиною в телефонному режимі, як було передбачено висновком Департаменту.
Вказував, що розмір сплачуваних ним аліментів значно перевищує розмір мінімальних аліментів в Україні в декілька разів. Крім того, він сплачує аліменти не тільки на дитину, а і на утримання Відповідачки (до досягнення дитини 3-го віку).
Зазначав, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, проте судом першої інстанції дозволено зустрічі батька з сином тільки у присутності матері, залишивши поза увагою той факт, що між сторонами склались неприязні стосунки. ОСОБА_2 чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином, тому присутність під час зустрічей матері, може негативно впливати на психологічний та емоційний стан дитини.
Також судом першої інстанції не враховано, що відсутність батька в житті сина спричинена тривалим конфліктом між сторонами, проживанням позивача на значній відстані від сина та неналежним усвідомленням матір`ю необхідності участі батька у вихованні сина, незважаючи на конфліктні стосунки між сторонами.
Після розірвання шлюбу він фактично позбавлений можливості спілкуватися із сином, що призводить до формування ставлення дитини до батька лише під впливом матері, а тому доцільним буде спілкування з дитиною «без присутності матері» або як зазначено у висновку від 21 травня 2024 року перші три місяця зустрічі батька з дитиною відбуваються в місцях відпочинку громадян у присутності матері або за місцем проживання дитини.
У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 31 липня 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників: 
ОСОБА_1 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 2, а.с.33-34), крім того про день, час та місце судового засідання учасника справи повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (т.1, а.с.29). 
ОСОБА_4 представник ОСОБА_1 отримала 12 лютого 2025 року в електронному кабінеті (том 2, а.с.27). 
ОСОБА_2        повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 2, а.с.31-32), крім того про день, час та місце судового засідання учасника справи повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (т.1, а.с.30). 
Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради отримано 12 лютого 2025 року в електронному кабінеті (том 2, а.с.28). 
17 липня 2025 року від ОСОБА_4 представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача (т.2, а.с. 30-42). 
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на рішення суду підлягає задоволенню частково виходячи з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає в повному обсязі зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
Судом встановлено, що з 06 липня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2020 року (том 1, а.с. 25 – 26).
Від шлюбу сторони мають малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1,а.с. 17).
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради від 06 жовтня 2021 року № 802 встановлено порядок участі позивача у вихованні малолітньої дитини, а саме визначено час у першу, третю суботу місяця з 10. 00 до 12. 00 год.; друга, четверта неділя місяця з 17. 00 до 19. 00 год. у присутності матері - ОСОБА_2 (том 1, а.с.15).
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2021 року у справі № 645/7782/20 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 (том 1, а.с. 19-24).
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2021 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8000 грн щомісячно, починаючи з 09 червня 2021 року до досягнення дитиною повноліття, додаткові витрати на утримання малолітньої дитини у розмірі 3000 грн щомісяця та аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1500 грн (том 1, а.с. 85 -92).
Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 20 травня 2024 року № 218 малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , фактично разом з матір`ю мешкає в Німеччині. ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , де створені умови для перебування дитини (акт обстеження від 02 квітня 2024 року). ОСОБА_1 матеріально забезпечений, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. Згідно з інформацією приватного виконавця Хаблова В.М. заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина, станом на 28 березня 2024 складає 4 913,48 грн. Заборгованість по сплаті додаткових витрат на утримання дитини станом на 28 березня 2024 року відсутня.
У письмовому відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 повідомила, що ніколи не перешкоджала батькові дитини в його бажанні виховувати та бачити дитину. ОСОБА_2 надала до суду договір про навчання та виховання, укладений між нею та ОСОБА_5 та Регіонального союзу Еберсберга дитячих яслів-садочків Фрайзінга, Кірхеон-Егльхартінг, який підтверджує, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує ясла-садок. 
Згідно з інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 14», де малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував під наглядом фахівців поліклініки з 24 грудня 2019 року по березень 2022 року, дитячу поліклініку з приводу лікування та профілактичних заходів з дитиною відвідує мати, ОСОБА_2 . Рекомендації лікарів виконує своєчасно і в повному обсязі. У зв`язку з основним захворюванням дитина отримує профілактичні щеплення за індивідуальним графіком імунізації. Хлопчик знаходиться під диспансерним спостереженням у фахівців поліклініки (лікарів: невролога, ортопеда-травматолога, кардіолога, офтальмолога) з приводу: перинатального гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС, ретинопатії, плосковальгусної деформації стоп, вторинної кардіоміопатії, відкритого овального вікна, відкритої артеріальної протоки, гемангіоми підборіддя. Враховуючи вищезазначене та рекомендації Комісії, керуючись ст.ст. 19, 157, 159 СК України Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час: під час перебування дитини за межами України - спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку; після повернення дитини на територію України - щоп`ятниці з 15.00 до 19.00 год.; перша та третя субота місяця з 10.00 до 15.00 год.; друга, четверта неділя місяця з 15.00 до 19.00 год. Перши три місяця зустрічі батька з дитиною відбуваються в місцях відпочинку громадян у присутності матері або за місцем проживання дитини (том 1, а.с. 209-210).
Згідно з висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 29 листопада 2024 року № 461 спірне питання щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто Департаментом служб з урахуванням наданих позивачем документів, проведення з ним співбесіди, обстеження умов проживання. Мати дитини, ОСОБА_2 , або її представник, на співбесіду до Департаменту служб не з`явилися, письмові пояснення та інформацію щодо стану здоров`я дитини станом на 2024 рік не надали. На електронну адресу Департаменту служб 12 листопада 2024 року надійшло звернення матері дитини, ОСОБА_2 в якому вона просила скасувати висновок від 20 травня 2024 року № 218 і надати суду новий висновок щодо розв`язання спору з урахуванням стану здоров`я дитини та з урахуванням її робочого графіку. ОСОБА_2 надіслала до Департаменту служб висновок психотерапевта, який здійснює свою практику в м. Мюнхені у Німеччині та інформацію з місця роботи. Департаментом служб було повторно розглянуто питання щодо доцільності встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи викладене, Департамент зазначив, що враховуючи вік та стан здоров`я дитини, рекомендації Комісії, керуючись ст.ст. 19, 1 57, 159 СК України Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі повернення дитини на територію України, визначений рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06 жовтня 2021 року № 802 «Про встановлення фізичним особам порядку участі у вихованні дітей», а саме: перша, третя субота місяця з 10.00 до 12.00 год., друга, четверта неділя місяця з 17.00 до 19.00 год. Усі зустрічі з дитиною відбуваються у присутності матері, ОСОБА_2 . Під час перебування дитини за межами України - спілкування з дитиною здійснювати засобами телефонного зв`язку (том 1, а.с. 243-244) .
Статтею 51 Конституції України, частинами 2, 3 статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині 1 статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини 1 статті 18, частини 1 статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності при вихованні дитини.
В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року (справа № 35481/20 «Терещенко проти України»), у якому суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема якщо ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Крім того, судом констатовано не урахуванням національними судами положення статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини.
Рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам.
Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно з положеннями частини 1 та 2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі справедливості, взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.
Відповідно до частини 4 і 5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Колегія суддів зауважує, що батько, який проживає окремо від своєї дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Відновлення та сталість відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати бажання чи наміри інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком.
Європейський суд з прав людини зазначав, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
У справі, що переглядається встановлено, що у зв`язку з обставинами, які пов`язані з введенням в Україні воєнного стану, ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 виїхали за межі України та перебувають у Німечинні.
Колегія суддів зауважує, що тимчасовий виїзд дитини за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримання родинних відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком. Однак, в силу об`єктивних причин реальні можливості у спілкуванні між батьком і дитиною у таких умовах очевидно звужуються.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає визначення найкращих інтересів дитини та передбачає, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку. З урахуванням введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя.
Суд звертає увагу на те, що батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Встановлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від спілкування з батьком.
Тимчасовий виїзд дитини за кордон не може обмежувати право батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримання родинних відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 381/1881/21 (провадження № 61-545св24).
Встановивши, що через війну в Україні дитина з матір`ю переїхала за кордон, в ОСОБА_1 дійсно існують перешкоди у спілкуванні з сином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність усунення перешкод відповідачкою у спілкуванні позивача з сином.
Між тим, вирішуючи спір, судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що дитина наразі перебуває за кордоном, а тому відсутність фактичної можливості спілкування сина з батьком не сприятиме підтриманню зв`язку дитини із батьком до часу повернення ОСОБА_3 до України.
Отже, під час тимчасового перебування дитини у безпекових цілях за кордоном, спілкування сина з батьком у вигляді спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, в режимі відеозв`язку через мережу Інтернет (VIBER, SKYPE, WhatsApp, TELEGRAM тощо) є цілком логічним і правильним способом участі батька у вихованні дитини з урахуванням обставин цієї справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин, що склались на час розгляду справи (тимчасове перебування відповідачки та дитини за кордоном), як в найкращих інтересах дитини, а також задля збереження контакту між батьком та дитиною, необхідно змінити спосіб участі батька у вихованні дитини, визначеним судом першої інстанції та доповнити способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина у вигляді спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що є найбільш ефективним та наразі єдино можливим способом участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
Отже, рішення суду підлягає зміні шляхом встановлення ОСОБА_1 способу участі у виховання дитини шляхом спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Зважаючи, що фактично рішення суду змінено відповідно до висновку органу опіки й піклування, судова колегія не вбачає підстав для додаткового стягнення судових витрат з відповідачки на користь позивача. 
Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2024 року змінити та доповнити новим абзацом такого змісту:
Зобов`язати ОСОБА_2 на час перебування з нею дитини за кордоном України забезпечити можливість вільного та безперешкодного спілкування ОСОБА_1 з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в телефонному режимі, в тому числі засобами відео зв`язку, якими користується дитина, з урахуванням її розпорядку дня та зайнятості (дотримання графіку навчання і занять) та з врахуванням бажання дитини щодо часу спілкування.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 31 липня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина