ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/8212/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року в адміністративній справі №340/8212/24 (головуючий суддя першої інстанції - Савонюк М.Я.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області; (третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 22.12.2024 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ у Полтавській області; (третя особа - ГУ ПФУ в Кіровоградській області), в якому просив:
- визнати неправомірним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області №111850002859 від 29.07.2024 щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути його заяву від 22.07.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи з 27.08.1991 по 11.06.1996 у Новоукраїнському МПДМУ Треста «Кіровоградагродорстрой».

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №111850002859 від 29.07.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.07.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 27.08.1991 по 11.06.1996 у Новоукраїнському МПДМУ Тресту «Кіровоградагродорстрой».

 Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про  відмову  в  задоволенні позову.
 В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначено, що заява позивача від 22.07.2024 розглянута відповідачем за принципом екстериторіальності та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Зауважує, що згідно наданих до заяви документів страховий стаж позивача складає 25 років 02 місяці 07 днів. При цьому, до страхового стажу не зараховані періоди роботи з 27.08.1991 по 11.06.1996, оскільки запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи, а архівна довідка від 29.02.2024 №П-72/01-10/80 не містить наказу про звільнення. Також вказує на те, що у спірному рішенні вказано, що після дооформлення та надходження у тримісячний строк прийнятих і подання додаткових документів, рішення буде переглянуто щодо підрахунку необхідного стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
Позивач відзив на скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила таке.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
22.07.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с.53зв.-54).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності, розглянуто вказану заяву позивача з доданими до неї документами.
Рішенням №111850002859 від 29.07.2024 року ГУ ПФУ в Полтавській області відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 27.08.1991 року по 11.06.1996 року, оскільки запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи, а архівна довідка від 29.02.2024 року №П-72/01-10/80 не містить наказ про звільнення (а.с.12-13).
Не погодившись з рішенням пенсійного органу, позивач оскаржив таке                      рішення до суду. 

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або у ній містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно не було зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 27.08.1991 по 11.06.1996, у зв`язку із чим рішення про відмову у призначенні пенсії за віком №111850002859 від 29.07.2024 суд визнав протиправним та скасував його.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Згідно ст.62 Закону №1058 основним документом, що підтверджує стаж роботи                      є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку  підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року (далі по тексту - Порядок №637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1,  зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.
Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.
Пунктом 7 Порядку №22-1 визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п.7 параграфу «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком №637.
Пункт 3 Порядку №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами п.20 Порядку №637 у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
Враховуючи зазначені норми законодавства, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 від 10.07.1988 серії НОМЕР_2 , копія якої міститься в матеріалах справи, встановлено, що:
- 26.08.1991 згідно наказу №67-о від 07.09.1991 позивача було звільнено з посади майстра виробничого обслуговування водіння Кіровоградської автошколи ДТСААФ   за переведенням (запис №2);
- 02.08.1991 позивач прийнятий на роботу водієм автомобіля КАМАЗ у Новоукраїнський МПДМУ згідно наказу №54/2 від 05.08.1991 (запис №3). Звільнений 12.06.1996 за переведенням до Новоукраїнської міжгосподарської асоціації «Світанок» (наказ №16/3 від 12.06.1996, запис №4);
- 12.06.1996 прийнятий на роботу комбайнером Асоціації «Світанок» за переведенням з Новоукраїнського   МПДМУ (наказ №4/5 від 12.06.1996, запис №5). (а.с.5-10)
Згідно архівної довідки від 29.02.2024 №П-72/01-10/80 трудового архіву виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області на підставі наказу №54 від 05.08.1991 ОСОБА_1 з 02.08.1991 прийнятий водієм автомобіля КАМАЗ держ. №77-90 Тресту «Кіровоградагродорстрой» Новоукраїнського МПДМУ. Наказом №4 від 12.06.1996 Асоціації сільськогосподарських товаровиробників «Світанок» ОСОБА_1 прийнято з 12.06.1996 комбайнером за переведенням з Новоукраїнського МПДМУ. Звільнено з роботи за власним бажанням з 12.07.1998 згідно наказу №12-к від 20.07.1998 (а.с.18-19).
Згідно зі ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі № 428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі № 548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Колегія суддів наголошує, що доказів недостовірності записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачами суду не надано, а тому цей період безпідставно не взято до уваги при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.
Трудова книжка позивача містить всі записи на підтвердження роботи позивача за спірний період. Зі змісту трудової книжки можливо встановити назву підприємства, записи про роботу є чіткими і не містять жодних виправлень чи неточностей та завірені відбитком печатки Новоукраїнського МПДМУ.
У зв`язку з цим відмова відповідача у зарахуванні позивачу спірного періоду                        є протиправною, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття оскарженого рішення від 29.07.2024 року №111850002859 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року в адміністративній справі №340/8212/24  залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року в адміністративній справі №340/8212/24 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.    

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко