УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
20 серпня 2025 року 
м. Київ
справа №320/28397/24
адміністративне провадження № К/990/33948/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства соціальної політики України про визнання протиправної бездіяльності, стягнення коштів та моральної шкоди,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Міністерства соціальної політики України, в якому просив:
- визнати протиправною, незаконною, дискримінаційною бездіяльність Держави Україна в особі Міністерства соціальної політики України, яка полягає у невиплаті належних ОСОБА_1 коштів;
- стягнути з Держави Україна в особі в особі Міністерства соціальної політики України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві з єдиного рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди у розмірі одного мільйона двісті дев?яноста шести тисяч гривень 00 копійок, суму не виплаченої Позивачеві допомоги на проживання за березень-квітень 2022 року у розмірі чотирьох тисяч гривень 00 копійок, інфляційні втрати за період з 01.05.2022 по 10.06.2024 у сумі вісімсот шістдесят шість гривень 66 копійок, 3 відсотки річних від невиплаченої суми за період з 01.05.2022 по 10.06.2024 у сумі двісті п`ятдесят три гривні 00 копійок, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла за період з 01.05.2022 по 10.06.2024 у сумі три тисячі п`ятсот тридцять одну гривню 72 копійки на користь позивача;
- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 з єдиного рахунку Державного бюджету України один мільйон триста чотири тисячі шістсот п`ятдесят одну гривню 38 копійок.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2024, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025, позовну заяву повернуто позивачу.
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач, виконуючи вимоги ухвали суду від 05.08.2024, не виконав їх у повному обсязі, що унеможливлює розгляд адміністративної справи, оскільки позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходить із такого.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Наведені норми свідчать про те, що оскарження судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Відповідно до частини третьої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень з питань повернення заяви позивачеві (заявникові), поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування єдиної правозастосовної практики.
Оскаржуючи судові рішення про повернення позовної заяви, скаржник не обґрунтовує фундаментальність значення даної касаційної скарги для формування єдиної правозастосовчої практики.
Аналіз ухвалених у даній справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питань застосування відповідних норм права, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Водночас, відповідно частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства соціальної політики України про визнання протиправної бездіяльності, стягнення коштів та моральної шкоди.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                          Н.В. Коваленко
Суддя                                                                                                              А.І. Рибачук
Суддя                                                                                                               С.Г. Стеценко