УХВАЛА

07 липня 2025 року 
м. Київ

справа №9901/497/21
адміністративне провадження №П/9901/497/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Єзерова А.А.,  Стеценка С.Г.,  Чиркіна С.М.,  Шарапи В.М., 

за участю секретаря судового засідання: Буденка В. В.,
учасників судового процесу:
представника позивача  Єніча В. С.,
представника відповідача Басая В. О.
представника третьої особи (Кабінету Міністрів України) Польця Д. М.
представника третьої особи (Національної поліції України) Грімової Г. М.
представника третьої особи (РНБО) не прибув
розглянувши у закритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання Єніча Володимира Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на подання додаткових пояснень та доказів у справі № № 9901/497/21 за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Рада національної безпеки і оборони України, Кабінет Міністрів України, Національна поліція України, про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 24.06.2021 №265/2021 в частині,
УСТАНОВИВ:
У провадженні Верховного Суду перебуває адміністративна справа № 9901/497/21 за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Рада національної безпеки і оборони України, Кабінет Міністрів України, Національна поліція України, про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 24.06.2021 №265/2021 в частині.
09.05.2025 адвокатом Єнічем Володимиром Сергійовичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 подано до Верховного Суду додаткові пояснення, в яких, окрім іншого, заявлено клопотання про визнання поважними причин пропуску строку для подання до суду додаткових пояснень з належними доказами.
До зазначених доказів належать: роздруківки з вебсайтів, копія звернення до Уповноваженого Президента України з питань захисту прав військовослужбовців та членів їх сімей, копія звернення до Уповноваженого Верховної  Ради України з прав людини, копії звернень до народної депутатки України та комітету Верховної Ради України, адвокатського запиту та листа Офісу Президента України. 
Наведене, як зазначає представник позивача, свідчить про наявність для ОСОБА_1 реальної та серйозної загрози, яка існує для громадян Чеченської Республіки Ічкерія, зокрема, у разі його депортації. 
В обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання додаткових пояснень представник позивача вказує, що подача відповідних доказів, здійснюється по мірі підготовки запитів та отримання відповідей.
Посилаючись на приписи частини першої статті 121 КАС України, заявник просить долучити до матеріалів справи вказані документи, адже вважає, що існують поважні причини для поновлення пропущеного процесуального строку.
У судовому засіданні представник позивача підтримав вказану заяву та просив її задовольнити.
Представник відповідача та представники третіх осіб не заперечували проти задоволення заявленого клопотання.
Проаналізувавши доводи заяви та дослідивши додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
До основних засад (принципів) адміністративного судочинства, згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено, зокрема: змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
За приписами частин першої, другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до пунктів 2, 3 частини третьої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (пункт 4 частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами першою, четвертою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
За правилами частин першої, другої статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.
За позицією адвоката Єніча Володимира Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , надані документи містять інформацію щодо предмета доказування. Без дослідження цих матеріалів неможливо повно, об`єктивно і всебічно з`ясувати обставини справи та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
За приписами частини першої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Отже, законодавством регламентовано право суду поновити пропущений процесуальний строк, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе задовольнити заяву Єніча Володимира Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , поновити строк для подання доказів і пояснень у цій справі та приєднати їх до матеріалів справи.
Керуючись статтями 121, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання Єніча Володимира Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на подання додаткових пояснень та доказів задовольнити.
Поновити адвокату Єнічу Володимиру Сергійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк для подання до суду додаткових пояснень та доказів у справі №990/497/21.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений 07.07.2025.
Головуючий суддя                                                                                          Л.В. Тацій 
Судді                                                                                                               А.А. Єзеров 
                                                                                                              С.Г. Стеценко
                                                                                                              В.М. Шарапа
                                                                                                              С.М. Чиркін