ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2025 року          м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю захисника - адвоката Боднарюка К.В., розглянувши апеляційну скаргу Боднарюка К.В. на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 25 липня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 25 липня 2025 року  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає в АДРЕСА_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і за його вчинення накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
       Згідно з постановою районного суду, 12 травня 2025 року близько 01 години 40 хвилин ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Чернівецькій в с. Магала Чернівецького району Чернівецької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук та в подальшому на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, адвокат Боднарюк К.В. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову районного суду, а справу щодо ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
ЄУНСС:720/1218/25  Головуючий у І інстанції: Ляху Г.О. НП:33/822/420/25  Головуючий в апеляційній ін-ції: Потоцький В.П.

Свої доводи обґрунтовує тим, що рішення суду не відповідає матеріалам справи і вимогам матеріального та процесуального права. 
Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
На думку апелянта, з боку працівників поліції була провокація, спрямована на отримання відмови щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та подальшого складання протоколу.
Також уважає необґрунтованою вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення таких ознак. 
Зазначає, що поліцейськими була порушена процедура проведення огляду, оскільки патрульний мав забезпечити доставку ОСОБА_2 до найближчого закладу охорони здоров`я, однак цього не зробив та не роз`яснив необхідність проходження такого огляду.
Наголошує на тому, що в ході спілкування з працівниками поліції та під час складання адміністративних матеріалів ОСОБА_2 реагувала на вимоги поліцейських та надавала адекватну відповідь, у зв`язку з цим вважає, що наявність у протоколі ознак алкогольного сп`яніння не свідчить про їх наявність у особи, відносно якої складено протокол.
Стверджує, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_2 права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Звертає увагу і на те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, що викликає сумніви у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.
ОСОБА_2  була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, однак до суду не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. При цьому, її захисник - адвокат Боднарюк К.В. не заперечував проти розгляду справи без її участі. 
Заслухавши захисника - адвоката Боднарюка К.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, перевіривши такі доводи та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить такого.
Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_2 належним чином дотримані.
У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння у законному порядку, повністю доведена наявними у справі доказами, яким районний суд дав правильну юридичну оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Зокрема, дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №327721 свідчать про те, що 12 травня 2025 року близько 01 години 40 хвилин ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Чернівецькій в с. Магала Чернівецького району Чернівецької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук та в подальшому на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено, як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. При цьому, будь-які зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.
Водночас обставини, викладені у вищезазначеному протоколі, підтверджуються й іншими доказами, наявними у справі.
Так, із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що ОСОБА_2 , у якої були виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, відмовилася від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «спеціального технічного засобу» (а.с.3).
Із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_2 відмовилася від огляду на стан сп`яніння в ЧОНД (а.с.2).
На спростування доводів апелянта факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при обставинах, зазначених у вказаному протоколі, підтверджується відеозаписами з боді-камер працівників поліції, з яких вбачається, що працівники поліції, відчувши запах алкоголю з ротової порожнини, запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.6, диск, час - 01:42:58), однак водійка відмовилася пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, а в подальшому - відмовилась і від огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я - «ЧОНД», побоюючись залишити транспортний засіб (а.с.6, диск, час - 01:53:16 по 01:55:15). При цьому, працівники поліції двічі повідомляли наслідки такої відмови (а.с.6, диск, час - 01:44:02, 01:46:20).
Слід зауважити, що ОСОБА_2 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки або у медичному закладі, однак ОСОБА_2 від проходження такого огляду ухилялась, затягуючи час, а в подальшому від огляду відмовилась. 
Наявні відеозаписи спростовують твердження апелянта про здійснення провокації працівниками поліції на відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Для настання адміністративної відповідальності за цією статтею, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 
Поряд з цим, дослідивши вказаний відеозапис, апеляційним судом не встановлено порушень вимог закону щодо підстав та порядку проведеного огляду, які були б підставами для закриття справи про адміністративне правопорушення, а тому й у цій частині доводи апелянта є безпідставними.
Разом з цим, ОСОБА_2 була відсторонена від керування транспортним засобом, шляхом надання розписки.
Апеляційний суд відкидає доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, оскільки відсутність зафіксованого моменту роз`яснення прав ОСОБА_2 не доводить, що працівниками поліції не було роз`яснено її права. 
Разом з цим, слід зазначити, що реалізація прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та під час розгляду справи судом, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції.
Передбачені чинним законодавством права за ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, ОСОБА_2  були реалізовані, зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката. Дане право було реалізоване ОСОБА_2 , про що свідчить залучення адвоката, який представляє її інтереси в суді першої та апеляційної інстанції. Тому вважаю, що у даному випадку не порушено права ОСОБА_2 .
Суд апеляційної інстанції критично відноситься до тверджень апелянта щодо необґрунтованості встановлених працівниками поліції та зазначених у матеріалах справи ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 та не приймає їх до уваги, як такі, що мають суб`єктивний характер. 
Окремі недоліки, на які вказує апелянт, є несуттєвими та такими, що не спростовують факту відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Будь-яких істотних порушень норм процесуального чи матеріального права судом не встановлено.
Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено, а тому подані апеляційні скарги слід залишити без задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Боднарюка К.В. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 25 липня 2025 року щодо  ОСОБА_2  за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

       Суддя Чернівецького
       апеляційного суду                                                   В.П. Потоцький