Номер провадження: 33/813/1204/25
Номер справи місцевого суду: 522/17771/24 
Головуючий у першій інстанції Осіік Д. В. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його захисника Масловського І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2025 відносно:
ОСОБА_1 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.
Відповідно до вказаної постанови суду, 28.09.2024 о 10 год. 40 хв. в м. Одесі по бульвару Італійському, буд. 7, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук та поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001.
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною постановою суду, захисник Масловський І.М., в інтересах  ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною, винесеною при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, з огляду на таке:
- суд 1-ої інстанції не врахував характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, характеристику та майновий стан;
- від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 фактично не відмовлявся;
- відеозапис, що міститься в матеріалах адміністративного правопорушення не був досліджений судом;
- працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, також в матеріалах справи відсутнє належно складене направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Посилаючись на наведені обставини, захисник Масловський І.М. просить скасувати постанову суду від 30.01.2025 та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Масловського І.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КупАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 138544 від 28.09.2024 (а.с. 1), відповідно до якого 28.09.2024 о 10 год. 40 хв. в м. Одесі по бул. Італійському, 7, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук та поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився;
- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.09.2024, у якому зазначені ознаки наркотичного сп`яніння (а.с. 6);
- відеозаписом події, долученим до матеріалів адміністративної справи, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керує вищевказаним транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а.с. 7).
Як вбачається із аналізу змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявність в його діях складу зазначеного правопорушення.
Так, на відеозаписі події, який повторно досліджено в судовому засіданні апеляційним судом, зафіксовано, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції для перевірки військово-облікових документів (час:11:07:55). Під час перевірки зазначених документів, поліцейськими були встановлені підстави, передбачені законом, що водій ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння, (час:11:17:45), йому було запропоновано пройти огляд для встановлення відповідного стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я із роз`ясненням наслідків відмови від його проходження (час:11:18:39).
При цьому, водій ОСОБА_1 протягом 40 хвилин не виходив з транспортного засобу, сперечався з працівниками поліції тим самим ухилявся від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, тобто фактичного відмовився від нього. За наслідком відмови поліцейськими ОСОБА_1 було роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (час:11:22:22). Відеозапис закінчується оголошенням поліцейським протоколу, який ОСОБА_1 не підписав та відмовився від отримання його копії (час:11:31:20).
Апеляційний суд також не вбачає в діях поліцейських істотних порушень норм та приписів чинного законодавства під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі і тих, на які посилається апелянт щодо неповноти відеозапису події, оскільки такі доводи не підтверджені належним та допустимими доказами, та спростовуються повторно дослідженим апеляційним судом відеозаписом події, який у повному обсязі та з дотриманням приписів ст. 266 КУпАП відображає процедуру огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також свідчить про правомірну поведінку поліцейських та належне і професійне виконання ними своїх обов`язків. 
Отже, наведене свідчить, що твердження захисника Масловського І.М. щодо порушення процедури огляду на стан сп`яніння є голослівними, оскільки спростовані наявними в матеріалах справи доказами, при цьому зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, тому підстави для визнання його недопустимим доказом відсутні. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що дії працівників поліції узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, а кваліфікація дій ОСОБА_1 відповідає ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, позиція захисника Масловського І.М., яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. 
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Масловського І.М. залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції щодо ОСОБА_1 , як законну, обґрунтовану та вмотивовану залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КупАП апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу захисника Масловського І.М., в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2025, про накладення стягнення на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя Одеського апеляційного суду                              О.В. Копіца