ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року 
м. Київ
справа № 320/16900/23
адміністративне провадження № К/990/25613/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Білак М.В., Єресько Л.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року (колегія у складі суддів Єгорової Н.М., Сорочка Є.О., Чаку Є.В.) у справі за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю "Ексон Оіл" про стягнення штрафу,
УСТАНОВИВ:
Історія справи
Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексон Оіл» (далі - ТОВ «Ексон Оіл») в судовому порядку суму штрафу згідно з Рішенням №186/4833 від 08 грудня 2022 року у розмірі 23704,72 грн до Державного бюджету України.
Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 18 липня 2023 року залишив цю позовну заяву без руху та встановив позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду документа про сплату судового збору в розмірі 2684 грн.
Ухвалою від 05 жовтня 2023 року Київський окружний адміністративний суд повернув позовну заяву позивачеві на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з огляду на невиконання позивачем вимог ухвали суду від 18 липня 2023 року.
Держпродспоживслужби в м. Києві оскаржило це судове рішення до суду апеляційної інстанції.
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 05 червня 2024 року залишив без змін ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року.
Суд апеляційної інстанції керувався тим, що останнім днем для подання доказів на усунення недоліків, встановлених ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року чи заяви про продовження процесуального строку для усунення недоліків, було 31 липня 2023 року, однак заяву про продовження процесуального строку позивач подав через систему "Електронний суд" 09 серпня 2023 року, тобто після закінчення процесуального строку.
За цих обставин суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого адміністративного суду про те, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк, наслідком чого, згідно з положеннями КАС України, є повернення такої позовної заяви.
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування
У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2024 року та направити справу до цього ж суду для продовження розгляду.
Скаржник доводить, що суд апеляційної інстанції не дослідив всі обставини справи, оскільки Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві надавало Київському окружному адміністративному суду заяву про продовження процесуального строку для оплати судового збору або відстрочення судового збору, у зв`язку з відсутністю коштів та на виконання ухвали від 18 липня 2023 року, а також докази щодо неможливості сплати судового збору. Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції залишив це клопотання поза увагою. Суд апеляційної інстанції, залишаючи оспорювану ухвалу місцевого адміністративного суду без змін, проігнорував допущені цим судом порушення.
Позиція інших учасників справи
Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
За правилами частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2024 року касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі №320/16900/23 залишено без руху та встановлено заявнику десятиденний строк для усунення недоліків шляхом надання документу про сплату судового збору або надати документ, який підтверджує про наявність пільг встановлених законом для звільнення від сплати такого.
02 серпня 2024 року Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві подало заяву про усунення недоліків касаційної скарги до якої долучило документ про сплату судового збору.
Разом з касаційною скаргою скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Ухвалою від 06 серпня 2024 року Верховний Суд визнав поважними причини пропуску Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві строку на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року, відкрив касаційне провадження за поданою позивачем касаційною скаргою та витребував з Київського окружного адміністративного суду справу №320/16900/23.
У зв`язку з ненадходженням справи Верховний Суд ухвалами від 06 лютого 2024 року, 11 квітня та 13 травня 2025 року повторно витребовував матеріали справи №320/16900/23.
28 липня 2025 року матеріали цієї справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою від 27 серпня 2025 року  справу призначено до розгляду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, ухвала якого переглядається, та аргументів учасників справи.
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Вимоги до форми і змісту позовної заяви передбачені статтею 160 КАС України.
Положеннями частини 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
За змістом частин першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Частиною п`ятою статті 169 КАС України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді (частина шоста статті 169 КАС України).
Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Як убачається з матеріалів справи, копію ухвали від 18 липня 2023 року, якою позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання документу про сплату судового збору в розмірі 2684 грн у десятиденний строк, Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві отримало в електронному кабінеті через підсистему "Електронний суд" 19 липня 2023 року.
В установлений названою ухвалою строк позивач її вимог не виконав, документа про сплату судового збору не надав.
Натомість 09 серпня 2023 року Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві за допомогою системи "Електронний суд" подало заяву про продовження процесуального строку, в якій на підставі частини другої статті 121 КАС України просило продовжити строк для оплати судового збору, мотивувавши це відсутністю для цієї мети коштів на рахунку по КЕКВ 2800, а також запровадженням в Україні воєнного стану.
Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, повертаючи ухвалою від 05 жовтня 2023 року позовну заяву особі, яка її подала, вказане клопотання не розглянув, жодної оцінки мотивам позивача не надав.
Із цього приводу Верховний Суд у постанові від 03 квітня 2025 року в справі №320/16059/23 (де містяться посилання також на висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі №640/16029/19, від 13 березня 2025 року у справі №380/10904/24) вказував, що хоча частина друга статті 121 КАС України установлює право суду, а не обов`язок, продовжити процесуальний строк, однак це право має бути реалізовано судом у межах процесуального закону із належним мотивуванням будь-якого рішення (продовження або відмова у продовженні строку), які дають скаржнику чітке розуміння дій суду.
Суд апеляційної інстанції, залишаючи ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року без змін, проігнорував мотиви скаржника щодо допущених цим судом порушень, які виявилися у нерозгляді згаданого клопотання.
Натомість апеляційний суд керувався тим, що клопотання про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви позивач подав 09 серпня 2023 року, поза межами встановленого в ухвалі від 18 липня 2023 року строку, останнім днем якого було 31 липня 2023 року.
У цьому контексті варто зазначити, що положення пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, за якими позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, має застосовуватися у системному зв`язку із частиною п`ятою статті 169 КАС України, де закріплено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
У розглядуваному випадку суд першої інстанції не вирішив питання про повернення позовної заяви в установлений процесуальним Законом строк, тобто не дотримався наведених вимог. Вказане зумовило те, що позивач, звертаючись до суду із заявою (клопотанням) від 09 серпня 2023 року, перебував у стані правової невизначеності, оскільки на той момент попри положення частини п`ятої статті 169 КАС України, жодних процесуальних наслідків судом до нього застосовано не було.
Як підсумок, позаяк вказане клопотання позивач скерував до суду до вирішення ним питання про повернення позову і процесуальний Закон не передбачає жодної правової підстави, яка б визначала право суду взагалі не надавати ніякої відповіді на аргументи заявника й не розглядати поданого клопотання, суд апеляційної інстанції, поділяючи таку позицію місцевого адміністративного суду, також знехтував наведеними вимогами процесуального Закону та утвердив допущені судом порушення.
Беручи до уваги викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені в касаційній скарзі доводи частково зайшли своє підтвердження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
У касаційній скарзі позивач оскаржує постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року, якою залишено без змін ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року.
У розглядуваному випадку, порушення норм процесуального права, що виявилося у нерозгляді заяви (клопотання) позивача про продовження строку усунення недоліків та призвело до неправильного вирішення питання, допустив саме суд першої інстанції, а апеляційний суд помилково погодився з таким висновком. Позаяк вказане питання носить суто процесуальний характер, суд апеляційної інстанції, з огляду на обсяг визначених процесуальним Законом повноважень, самостійно усунути допущену місцевим адміністративним судом помилку не може. Це означає, що скасування лише постанови суду апеляційної інстанції з направленням справи для продовження розгляду до апеляційного суду, як того просить скаржник, не є ефективним та не слугуватиме виконанню завдань адміністративного судочинства.
Крім цього, за правилами частини третьої статті 341 КАС України Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги. Під час касаційного перегляду Суд вказував на потребу врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 03 квітня 2025 року в справі №320/16059/23 після подання касаційної скарги.
Отже, підсумовуючи наведене, оскільки вирішуване питання має процесуальний характер, водночас допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права суд апеляційної інстанції усунути шляхом розгляду відповідного клопотання не має повноважень, а також зважаючи на необхідність врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 03 квітня 2025 року в справі №320/16059/23 після подання касаційної скарги, у зв`язку із чим суд касаційної інстанції не обмежений доводами і вимогами касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року - скасуванню з направленням справи №320/16900/23 до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві задовольнити частково.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року скасувати, а справу №320/16900/23 направити для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
М.В. Білак
Л.О. Єресько 
Судді Верховного Суду