ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2025 року                                 
м. Харків
справа № 644/10076/21
провадження № 22-ц/818/309/25   
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Маміної О.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.
сторони справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту»
відповідач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скарг у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 липня 2024 року ухвалене у складі судді Попової В.О.,-
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів 3% річних за період з 28.10.2018 до 27.10.2021 у розмірі 187 599 грн 73 копійки та судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 22 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційним банком «НАДРА» (далі - ВАТ КБ «НАДРА»), та громадянкою України ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6/4/26/2007/840-К/603, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості і платності кредит в сумі 52 590 доларів США з оплатою по відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 12,49 % відсотків річних, строком до 20.05.2022. В якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 22.05.2007 №6/4/26/2007/840-К/603, в день його укладання 22 травня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено Договір №6/4/26/2007/980-I/604, відповідно до якого вказаним іпотекодавцем як майновим поручителем, в Іпотеку банку було передано наступне нерухоме майно, а саме трикімнатну кварту АДРЕСА_1 , загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 41,0 кв.м. Вказаний Договір Іпотеки від 22.05.2007 №6/4/26/2007/980-1/604 було посвідчено та зареєстровано реєстрі за №969 приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Бакумовою А.В. Крім цього, згідно укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , Відповідач 2) договору поруки від 22.05.2007 №6/4/26/2007/840-П/605, останній поручивсь перед Кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору (п.п. 1.1 договору поруки). У зв`язку з ліквідацією банку в подальшому банк передав права за наведеними договорами на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовій компанії «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Після чого між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою Компанією «МАНІТУ» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги від 16.10.2020 № 16.10.2020/5 та договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Іващенко М.М. і зареєстрований в реєстрі за №356, на підставі якого ТОВ «ФК «МАНІТУ» і набуло від ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» чинних прав Іпотекодержателя та обтяжувача Іпотекою за Договором Іпотеки від 22.05.2007 № 6/4/26/2007/980-1/604. Тобто позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги за кредитним і іпотечним договорами, а тому має статус сторони (правонаступника) у вказаних договорах, що підтверджує наявність факту зобов`язальних правовідносин між учасниками справи та невиконання боржником таких вимог. Відповідно до пп. 1.1, 1.3.1, 1.3.2 кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит з нарахованими процентами та комісією за фактичний час його використання у термін, передбачений договором. Проте належної сплати тіла кредиту, комісії та відсотків не відбувалось, в результаті чого утворилась заборгованість, яка дала підстави для вжиття заходів із позасудового врегулювання спору на підставі п. 2.3 договору іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок боргу. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 16.10.2020 складає 2 198 732,28 гривень. З них тіло кредиту 1 420 864,82 гривні та 777 867,46 - відсотки. 26.03.2021 ТОВ «ФК «МАНІТУ» в рамках реалізації процедури позасудового врегулювання спору набуло право власності на предмет іпотеки, а саме 3 - кімнатну квартиру загальною площею 75,3 квадратних метра за адресою: АДРЕСА_2 .  Це підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.03.2021 №250376077. Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна Товариством з обмеженою відповідальність «Експертно - оціночна компанія «Метр» від 22.03.2021 ринкова вартість об`єкта оцінки (з округленням), а саме, 3 - кімнатної квартири загальною площею 55,5 квадратних метра за адресою: АДРЕСА_2 , складала 582 086 гривень.  До 26.03.2021 заборгованість ОСОБА_1 за кредитом складала 2 198 732,28 гривень. З 26.03.2021 (момент задоволення кредитором вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки) залишок заборгованості становить 1 616 646,28 гривень. На підставі наведеного в позові розрахунку позивач просить солідарно стягнути з відповідачів 3% річних за період з 28.10.2018 до 27.10.2021 року у розмірі 187 599 грн 73 копійки та судові витрати.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 липня 2024 року у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що  позивачем не доведено розмір заборгованості відповідачів перед позивачем, а тому неможливо перевірити правильність обчислення заявленої суми з 3% річних. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Не погодившись з рішенням суду ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що попереднім кредитором, ТОВ «Дніпрофінансгруп» не було передано ТОВ «ФК «Маніту» виписки за рахунком (по кредитному договору). Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку відмовляє у наданні інформації, документів, оскільки ТОВ «ФК «Маніту» не є потенційним покупцем, а за результатами проведених торгів активи Банку були передані ТОВ «Дніпрофінансгруп».
Скаржник зауважив, що Пунктом 1.1. Договору купівлі-продажу прав вимоги №16.10.2020/5 від 16.10.2020, який укладений між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «ФК «Маніту» встановлено те, що Продавець зобов`язується передати Покупцю право вимоги за Кредитним договором, зазначеним в Додатку № 1 до цього договору. В Додатку № 1 до Договору чітко зазначений розмір заборгованості за Кредитним договором: 2 198 732,28 гривень. Таким чином, Позивачем доведено розмір заборгованості Відповідачів за Кредитним договором перед Позивачем. Скаржник зауважив, що зобов`язання Відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилось та триватиме до моменту фактичного повного виконання грошового зобов`язання (дати останнього платежу з погашення боргу). Відтак, ТОВ «Фінансова Компанія «МАНІТУ» має цілком обґрунтоване право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за увесь час прострочення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 22.05.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №6/4/2007/840-К/603, відповідно до умов якого їй було надано кредит у сумі 52 590 доларів США на придбання у власність нерухомого майна – квартири АДРЕСА_1 .
Того ж дня 22.05.2007 року ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .
У забезпечення виконання кредитних зобов`язань 22.05.2007 року ОСОБА_1 уклала з ВАТ КБ «Надра» договір іпотеки №6/4/26/2007/980-1/604, предметом якого була придбана позивачем ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_1 .
Із звіту з незалежної оцінки майна трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що вартість вказаної квартири становить 582 086,00 грн (а.с.28-38).
Згідно укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 договору поруки від 22.05.2007 №6/4/26/2007/840-П/605, останній поручився перед Кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору (п.п. 1.1 договору поруки) (т. 1 а.с. 16-17). 
Згідно п.п. 5.1., 5.3. договору іпотеки №6/4/26/2007/980-1/604 від 22.05.2007 року іпотекодерджатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі, зокрема, домовленості сторін про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11.11.2013 (справа №635/2415/13-ц, провадження № 2/635/2300/2013) задоволено позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором : стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра суму заборгованості за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/603 від 22.05.2007 року у розмірі 669 080, 85 гривень.; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» судовий збір по 1720, 50 грн. відповідно з кожного. 
Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/603 від 22.05.2007 року визначена у розмірі 669 080, 85 грн 
Як встановлено судом 22.05.2020 року відбувся аукціон за системою «Прозоро» №UA-EA-2020-05-12-000017-b з реалізації кредитного портфелю ПАТ КБ «Надра», що складається з права вимоги за кредитними договорами, що перебувають у іпотеці/заставі, відповідно до результатів якого право вимоги за кредитним договором №6/4/2007/840-К/603 та за іпотечним договором №6/4/26/2007/980-1/604 перейшло від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «Дніпрофінансгруп».
16.10.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Маніту» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги від 16.10.2020 №16.10.2020/5 та Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки посвідчений приватний нотаріусом ХМНО Іващенко М.М. і зареєстрований в реєстрі за №356, на підставі якого ТОВ «ФК «Маніту» набуло від ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» чинних прав іпоткодержателя та обтяжувача іпотекою за договором іпотеки від 22.05.2007 №6/4/26/20007/980-І/604 (т.1 а с. 18-22, 24-25).
Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» на адресу ОСОБА_1 надіслані вимоги-повідомлення від 03 листопада 2020 року та 12 січня 2021 року, в яких повідомлено про перехід права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Дніпрофінансгруп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», та про наявність непогашеної заборгованості і необхідність її погашення протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги (а.с.66-77).
26.03.2021 року ТОВ «Маніту» подало заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на квартиру АДРЕСА_1 .
26.03.2021 року приватним нотаріусом ХМНО Вахрушевою О.О. здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ «ФК «Маніту». Підставою виникнення права власності були: договір іпотеки, №6/4/26/2007/980-1/604, серія та номер: 968, виданий 22.05.2007, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бакумова А.В.; договір про відступлення прав за договором іпотеки №6/4/26/2007/980-І/604, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакумовою А.В. 22.05.2007 року за реєстровим №968, серія та номер: 356, виданий 16.10.2020, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Іващенко М.М.; кредитний договір , серія та номер: №6/4/26/2007/840-К/603, виданий 22.05.2007, видавник: ВАТ КБ «НАДРА»; довідка про суму боргу за основним зобов`язанням, серія та номер: б.н., виданий 25.03.2021, видавник: ТОВ «Фінансова компанія «Маніту»; рішення, серія та номер: б.н., виданий 22.03.2021, видавник: ТОВ «Фінансова компанія «Маніту»; звіт про оцінку предмета іпотеки, серія та номер: RRP-4HIVB7156 б.н., виданий 22.03.2021, видавник: ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ОЦІНОЧНА КОМПАНІЯ «МЕТР»; повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер: б.н., виданий 12.01.2021, видавник: ТОВ «Фінансова компанія «Маніту»; повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер: б.н., виданий 12.01.2021, видавник: ТОВ «Фінансова компанія «Маніту»; повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер: б.н., виданий 03.11.2020, видавник: ТОВ «Фінансова компанія «Маніту»; повідомлення, серія та номер: б.н., виданий 03.11.2020, видавник: ТОВ «Фінансова компанія «Маніту». Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 57355103 від 29.03.2021 18:43:40, приватний нотаріус Вахрушева О.О., Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. власники: ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» (т. 1 а.с. 26-27).
Постановою Полтавського апеляційного суду від 11.12.2023 ( справа № 644/3734/21;  номер провадження 22-ц/814/1399/23), задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту». Скасовано рішення приватного нотаріуса Харківського міського реєстраційного округу Вахрушевої Ольги Олександрівни про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57355103 від 26.03.2021 року 18:43:40, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Поновлено відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , на власника ОСОБА_1 . Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати. 
ТОВ «Фінансова компанія Маніту» надала розрахунок заборгованості з урахуванням вартості іпотечного майна, що відповідно звіту з незалежної оцінки майна становить 582 086, 00 грн. Посилалось на те, що з 26.03.2021 (момент задоволення кредитором вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки) залишок заборгованості становить 1 616 646,28 гривень.  3% річних нараховані позивачем за період з 28.10.2018 до 27.10.2021 року на вищезазначену суму заборгованості, що становить 187 599 грн 73 коп.
За змістом положень частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно з положеннями статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналогічні висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), а також Верховний Суд у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 757/21050/16-ц (провадження № 61-17790св18), від 8 квітня 2020 року у справі № 339/400/16-ц (провадження № 61-14114св19), від 6 липня 2020 року у справі № 522/16531/17 (провадження № 61-16035св19) та від 12 серпня 2020 року у справі № 757/28275/17-ц (провадження № 61-42409св18).
Правом вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних кредитор наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Саме такого правового висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).
Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.
У своїй постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17 серпня 2022 року у справі № 306/1196/20 (провадження № 61-3627св22), від 04 жовтня 2022 року у справі № 569/17844/13 (провадження № 61-3241св22), від 21 грудня 2022 року у справі № 602/1082/19 (провадження № 61-7521св22).
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись до суду із цим позовом, позивач обгрунтовано посилався на положення статті 625 ЦК України, а також те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не звільняє боржників від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених ЦК України. 
Згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 11.11.2013 (справа №635/2415/13-ц, провадження № 2/635/2300/2013) задоволено позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Надра». Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» суму заборгованості за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/603 від 22.05.2007 року у розмірі 669 080, 85 гривень та вирішено питання щодо судових витрат.
Таким чином нарахування трьох процентів річних повинно здійснюватись на суму простроченого основного зобов`язання , тобто на суму 669 080,85 грн.
Оскільки, ОСОБА_1 неналежним чином не виконує грошове зобов`язання за рішенням рішенням Харківського районного суду Харківської області від 11.11.2013 у справі № 635/2415/13. Вона вчасно не погашає заборгованість за кредитом, тому з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» слід стягнути три проценти річних на суму простроченого основного зобов`язання 669 080,85 на підставі частини другої статті 625 ЦК України у розмірі 60 275, 67 грн, які нараховані за період з 28.10.2018 до 27.10.2021, тобто за останні три роки, які передували подачі цього позову.
Розрахунок 3% річних виконується за формулою: сума санкції = сума заборгованості*3* кількість днів прострочення/365/100. Всього 1096 днів прострочення, тому 669080,85*3*1095/365/100=60 275,67 грн. 
Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, не надав належної оцінки доказам у справі та дійшов помилкового висновку про недоведеність розміру заборгованості відповідачів, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо відмови позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.
За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ТОВ 3% річних за період з 28 жовтня 2018 року по 27 жовтня 2021 року у розмірі 60 275,67 грн 67 коп.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 10 статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» задоволено частково, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 901, 88 грн та за подачу апеляційної скарги в розмірі 1082, підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту».
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» - задовольнити частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 липня 2024 року – скасувати.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» солідарно 3% річних за період з 28 жовтня 2018 року по 27 жовтня 2021 року в сумі 60 275,67 (шістдесят тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень 67 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» судовий збір в розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 14 копійок за подання позову та апеляційної скарги з кожного по 922, 07 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складений 20 червня 2025 року.
Головуючий:                                                                                        О.Ю. Тичкова

Судді:                                                                                                        О.В. Маміна

                                                                                       В.Б. Яцина