ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/11434/24	
                                                                                Суддя І інстанції – Лазаренко М.С.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила: 
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.11.2024 № 262240027404;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити пенсію ОСОБА_1 починаючи з 06.11.2024 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржила його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що право особи на отримання пенсійних виплат у належному розмірі не може бути постановлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати повноваження щодо перевірки обґрунтованості їх видачі чи прийнятих рішень окупаційної влади. Зазначає, що відповідач при розгляді заяви позивача, та суд приймаючи рішення, дійшли помилкового висновку про необхідність останньою надання до пенсійного органу відомостей про не перебування особи на обліку в органах пенсійного забезпечення РФ, як одержувача пенсії, оскільки позивач не проживає на тимчасово непідконтрольній українській владі території та звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, а не про поновлення виплати пенсії.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві просило відмовити у її задоволенні.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 06.11.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком.
Заяву позивача було розглянуто за принципом екстериторіальності відповідачем та прийнято рішення від 12.11.2024 № 262240027404 про відмову у призначенні пенсії за віком.
Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком стала відсутність інформації щодо неодержання позивачем пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації у зв`язку з тим, що вона виїхала з тимчасово окупованої території Донецької області, що була окупована до 24.02.2022.
Позивач не погоджуючись із зазначеним рішенням звернулась до суду з адміністративним позовом.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.
Відповідно до частини 2    статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом  пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим  Законом та досягли встановленого цим Законом  пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом  визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV унормовано, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Як вбачається з оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.11.2024 № 262240027404, підставою для відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 стала відсутність інформації щодо неодержання позивачем пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації у зв`язку з тим, що вона виїхала з тимчасово окупованої території Донецької області, що була окупована до 24.02.2022.
Проаналізувавши підстави для такої відмови, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 виїхала є внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 28.11.2023 року. Зареєстроване місце проживання  позивача з 19.08.1987 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Місце проживання знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
З 23.06.2024 набрав чинності Закон України від 25.04.2024 № 3674-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до пункту 14-4 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким встановлено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан. Дипломатичні відносини з державою-агресором було розірвано.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" передбачено вихід України з Угоди від 13.03.1992. Крім того, з 01.01.2023 російська федерація припинила участь у вказаній Угоді.
Зазначені обставин свідчать про відсутність, станом на момент позивачем заяви про призначення пенсії за віком (06.11.2024 року), обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації.
У такому випадку, факт неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
В свою чергу, як вбачається із заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06.11.2024 року, у ній відсутнє повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації.
Колегія суддів зазначає, що законодавством України передбачена можливість власного повідомлення органу Пенсійного фонду про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації у разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації. Втім реалізація такої можливості залежить виключно від особи, яка звертається за призначенням пенсії.
За таких обставин, зважаючи на відсутність у заяві ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 06.11.2024 року повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.11.2024 № 262240027404 про відмову у призначенні пенсії за віком є правомірним та таким, що підлягає скасуванню.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
В повному обсязі постанова складена 10 червня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова