ПОСТАНОВА 
Іменем України

17 червня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 401/2148/24
провадження № 22-ц/4809/996/25 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л., 
за участі секретаря - Бойко В. В.,
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи - Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною адвоката Ангеліна Івана Ігоровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 березня 2025 року у складі судді Мельничика Ю. С. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою та просила встановити факт проживання її та ОСОБА_2 з 2016 року по 11 березня 2022 року однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 з 2016 року по 11 березня 2022 року як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 ,
Заявник не перебуває в офіційному шлюбі, станом на дату подання заяви має розірваний шлюб з колишнім чоловіком,
ОСОБА_2 є військовослужбцем Військової частини НОМЕР_1 та 17.04.2022 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Зелена Долина Донецької області потрапив в полон.
У зв`язку з тим, що стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 офіційно не зареєстровано, заявник не має можливості отримувати інформацію, що передбачена ст. 6 ЗУ «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від державних органів, які мають відношення до розшуку зниклих безвісти та не має підстав на подання заяв, звереннь, що стало підставою для звернення до суду з відповідною заявою.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 березня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Рішення суду мотивовано тим, що заявником не доведено наявності обов`язкових умов для встановлення факту спільного безперервного проживання  ОСОБА_1  з ОСОБА_2  однією сім`єю як чоловіка та жінки з 2016 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Ангелін І. І., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просить рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Суд першої інстанції помилково мотивував своє рішення тим, що заявником не надано доказів, які б беззаперечно вказували на факт її проживання з ОСОБА_2 з 2016 року по березень 2022 року однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.
Зокрема, судом першої інстанції не враховано наявність доказів, які підтверджують заяву, а саме:копії довідки про спільне місце проживання № 98/01-02 від 20.07.2024 , копії акту обстеження житлових умов від 19 липня 2024 року, копії документів з військової частини, спільних фото,а також копії документів органів державної влади, уповноважених на здійснення розшуку зниклих безвісти військовослужбовців.

Відзиви на апеляційну скаргу

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник заявника адвокат Ангелін І. І. підтримав доводи апеляційної скарги.
Представники Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних документів.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки, заінтересовані особи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, які не з`явилися, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки про місце проживання № 298/01-02 від 20.07.2024 та копії акту обстеження житлових умов про фактичне проживання від 19 липня 2024 року ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 з 2016 року по 11 березня 2022 року, як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. Проживали разом як подружжя за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 є військовослужбовецем Військової частини НОМЕР_1 та його зараховано до списків особового складу частини з 11 березня 2022 року.
Під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Зелена Долина Донецької області ОСОБА_2 потрапив в полон 17.04.2022.
Відповідно до копії довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.11.2023, копії листа Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України від 21.03.2024, копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.05.2022 № 138 військовослужбовця визнано таким, що з 17.04.2022 по сьогоднішній день знаходиться в полоні.
Згідно копії заяви ОСОБА_3 відмовився від отримання грошового забезпечення сина - ОСОБА_2 на користь цивільної дружини ОСОБА_1 .
Батьки військовослужбовця померли.
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відносно ОСОБА_1 , остання перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2010 року з ОСОБА_4 .
Рішенням Світловодського міськрайониого суду Кіровоградської області від 03 лютого 2023 року розірвано шлюб між  ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 22 грудня 2010 року, актовий запис № 1478.
Актові записи про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_2 відсутні.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає впорядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Суд розглядає впорядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 просила встановити факт проживання її та ОСОБА_2 з 2016 року по 11 березня 2022 року однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) 22 грудня 2010 року, актовий запис № 1478 (а. с. 17-18).
Вказане свідчить про те, що в період за який заявник просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншою особою.
Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
В порядку частини четвертої вказаної статті сім`я створюється не тільки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а й на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
За положеннями частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини шостої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. При цьому, в порядку статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим, а також у разі його розірвання.
Відповідно до частини першої статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.
У постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19), від 13 травня 2024 року у справі № 727/8026/23 (провадження № 61-5139св24) визначено, що для встановлення факту спільного проживання необхідною умовою є, зокрема, неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.
Тлумачення наведених вище норм сімейного законодавства дає підстави стверджувати, що законодавець визначив пріоритетність зареєстрованого шлюбу, також визначений принцип одношлюбності і заборони на укладання шлюбу з особою, яка вже перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі.
Встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є визнанням державою сімейних стосунків фізичних осіб і за своєю суттю є альтернативою зареєстрованого шлюбу, а отже такі відносини мають бути правомірними.
За таких осбставин, суд приходить до висновку про те, що перебування  ОСОБА_1 з 22 грудня 2010 рокудо 03 лютого 2023 року в зареєстрованому шлюбі зі  ОСОБА_4 унеможливлює встановлення судом факту її спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 2016 року по 11 березня 2022 року, оскільки вказане не відповідає нормам сімейного права, суперечить моральним засадам суспільства та вимогам статті 25 СК України.
Схожі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 336/1978/23 (провадження № 61-15936св24).
При цьому необгрунтованими є доводи заявника, що в заочному рішені Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2023 року було зазначено, що заявник фактично не проживала з колишнім чоловіком на момент розірвання шлюбу понад 7 років, оскільки за змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів таінших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

       Апеляційну скаргу адвоката Ангеліна Івана Ігоровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 березня 2025 року без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 20.06.2025.

Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 

Судді                                                                 С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко