ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 606/2343/24	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С. 	
Провадження № 33/817/352/25 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 р. м.Тернопіль
       Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Пацули В.О.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Пацули В.О. на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2025 р.

в с т а н о в и в:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 06 листопада 2024 року о 21 год. 07 хв. в с. Довге по вул. Володимира Гжицького, 11 Теребовлянської ТГ Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Transporter» з державними номерними знаками (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6810 та проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я відмовився. Тим самим, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі-ПДР), за що ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. 

       В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Пацула В.О. вважає, що судом не з`ясовано усі обставини справи, а в матеріалах провадження відсутні належні докази його вини, оскільки він не керував транспортним засобом .
       В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції помилково ідентифікував особу, що вийшла з автомобіля, як ОСОБА_1 , враховуючи пояснення останнього про те, що за кермом в той час була інша особа, в якої були ключі від його автомобіля.
       Також захисник не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо незначної розбіжності у часі вчинення правопорушення. Зокрема, зазначає, що суд вважає, що неточність у кілька хвилин між часом, зафіксованим у відеозаписі (21:02), та тим, що вказаний у протоколі (21:07), є незначною і не може повністю виключати факт керування останнім транспортним засобом і водночас, суд зазначає, що відеозапис превалює на будь-якими іншими міркуваннями учасників справи. 
       Вважає, що такі висновки є внутрішньо суперечливими, оскільки якщо суд визнає відеозапис пріоритетним доказом, то повинен був врахувати саме час, зафіксований на цьому відео. Натомість він залишив поза увагою суперечливі відомості, які містяться в протоколі та на відеозаписі.
       Зазначає, що суд, надаючи перевагу одному доказу перед іншим, зобов`язаний був належним чином обґрунтувати, чому відкинув інший доказ. 
       Також вказує, що на долученому до справи відеозаписі ОСОБА_1 постійно звертав увагу на провокацію, здійснену стосовно нього працівниками поліції, які спочатку самі надали йому вказівку від`їхати, а коли той вже перебував в будинку, викликали його звідти та почали вимагати пройти огляд на стан сп`яніння. 
       Захисник зазначає, що працівники поліції не вправі були вимагати проходити огляд в особи, яка не виконувала функцій водія. 
       Просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду від 03 червня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
       
       Заслухавши апелянта - захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Пацулу В.О., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2025 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.
       
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №167706 від 06 листопада 2024 року, 06 листопада 2024 року о 21 год. 07 хв. в с. Довге по вул. Володимира Гжицького, 11 Теребовлянської ТГ Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Transporter» з державними номерними знаками (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 6810 та проїхати до найближчого закладу охорони здорово відмовився.
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
                       
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції та відеореєстраторааіз службового автомобіля.
       Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, ОСОБА_1 06 листопада 2025 року о 21 год. 02 хв. в с. Довге по вул. Володимира Гжицького, 11 Теребовлянської ТГ Тернопільського району Тернопільської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen» моделі «Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , який був зупинений працівниками патрульної за порушення ним вимог п.19.1.а ПДР України, а саме, що він керував транспортним засобом заднім ходом в темну пору доби без увімкнених світлових пристроїв .
       В матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА №3425468 від 06 листопада 2025 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП. (а.с. 2)
       Також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 працівники поліції виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, що дало їм підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою газоаналізатор Alcotest Drager 6810, а також пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
       Апеляційний суд звергає увагу, що ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції, не заперечував факт керування ним транспортним засобом, повідомивши працівників поліції, що він “скотився автомобілем 30 метрів назад”.
       Дані обставини дають суду підстави вважати, що саме ОСОБА_1 був водієм вищезазначеного транспортного засобу. 
       З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.
       Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

       Суд погоджується з твердженням апелянта про те, що на відеозаписі та в протоколі про адміністративне правопорушення містяться розбіжності в часі керування транспортним засобом ОСОБА_1 , однак вказана обставина жодним чином не спростує встановлені обставини вчиненого ним правопорушення та не виключає технічну похибку визначення точного часу. 
       Дані доводи сторони захисту були предметом детального дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку з якою погоджується суд апеляційної інстанції. 

       Аналізуючи доводи захисника про відсутність підстав для проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими, оскільки вони мають виключно суб`єктивний характер оцінки апелянтом події і спростовуються дослідженими судом доказами у справі. 

       Посилання апелянта на те, що працівниками поліції була здійснена провокація щодо нього апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими і такими, що спростовуються наявними у справі доказами.
       Зокрема з відеозапису, доданого до протоколу, вбачається транспортний засіб марки «Volkswagen моделі «Transporter» з д.н.з. НОМЕР_1 , який рухається заднім ходом в темну пору доби без увімкнених світлових пристроїв, після чого зупиняється та з нього виходить водій ОСОБА_1 .. Крім того, ОСОБА_1 підтвердив вчинене ним правопорушення, пояснив працівникам поліції, що скотився транспортним засобом 30 метрів назад. (файл “VID241106-210658F-000000-000000-0061”). 
       При цьому, будь - яких ознак, які б свідчили про попередню вказівку поліцейських ОСОБА_1 керувати транспортним засобом, не встановлено. Окрім того ОСОБА_1 не оскаржував дії працівників поліції щодо вчинення відносно нього провокації чи інших незаконних дій.

       Апеляційний суд зазначає, для того, щоб притягнути особу до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, має бути встановлено дві обставини – керування транспортним засобом та перебування у стані, алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість, або відмова від проходження такого огляду.
       Як роз`яснено у пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
       Окрім того, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу у просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу у рух та зворушення з місця.
       Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
       Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

       Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2025 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя