Справа № 127/38646/24
Провадження № 22-ц/801/1476/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року	Справа № 127/38646/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,
секретар судового засідання Куленко О. В.
учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ»
відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Хейнісом Олександром Григоровичем, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2025 року, постановлену у складі судді Сичука М. М. у м. Вінниці, дата складення повного судового рішення, відповідає даті його постановлення, -
в с т а н о в и в :
В листопаді 2025 року ТОВ «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, просило стягнуто заборгованість за Заявою анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 22035215606_CARD від 28 грудня 2020 року в розмірі 58 664,43 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту - 33 300,97 грн, заборгованості по відсотках - 25 363,46 грн.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2025 року за клопотанням відповідача призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, яку доручено Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України провадження у справі зупинено.
17 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ» подало заяву про залишення позову без розгляду.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2025 року провадження у цивільній справі № 127/38646/24 за позовом ТОВ «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості поновлено, призначено справу до розгляду на 06 травня 2025 року о 14:00 годині.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2025 року позовну заяву ТОВ «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ» залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України.
Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції послався на те, що позивач вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами.
Не погодившись з такою ухвалою суду, 23 травня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Хейніса О. Г., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, стягнути понесені відповідачем в ході апеляційного розгляду судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції помилково залишив позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки це можливо зробити виключно до початку розгляду справи по суті, тоді як справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, суд помилково в оскаржуваній ухвалі вказав, що судове засідання було підготовчим, а судовий розгляд розпочався 08 квітня 2025 року з розгляду клопотання представника відповідача про призначення експертизи, яке судом було задоволено.         Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановлено законом або судом. Документи подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, суд першої інстанції мав винести ухвалу, якою залишити без розгляду заяву позивача про залишення позовної заяви без розгляду та продовжити розгляд справи.
       03 червня 2025 року засобами поштового зв`язку ТОВ «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ» подало відзив на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, одночасно просив продовжити строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Клопотання про продовження строку для подання відзиву на апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції не вирішує, оскільки такий строк не пропущений: апеляційне провадження у справі відкрито 29 травня 2025 року та надано п`яти-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу. Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження від 29 травня 2025 року ТОВ «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ» отримало 31 травня 2025 року (а.с. 110), відзив подано засобами поштового зв`язку 03 червня 2025 року (а.с. 123), тобто в строк, визначений судом.
У відзиві позивач посилається на не співмірність заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн, такий розмір є завищеним, не відповідає складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Хейніс О. Г. підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. Представник ТОВ «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ» в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином (повістка надіслана до електронного кабінету: а. с. 125), причини неявки суду не повідомив.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Ухвала суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статті 2 ЦПК України).
До основних засад (принципів) цивільного судочинства належать зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 2, 4-6, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Реалізуючи на власний розсуд право на звернення до суду за захистом, особа (позивач) самостійно визначає час такого звернення, предмет та підстави позову, зміст позовних вимог, особу (відповідача), яка має відповідати за її позовом тощо.
Разом із тим, ініціювавши розгляд цивільної справи в суді, позивач зобов`язаний добросовісно користуватись наданими йому процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки визначені законом або судом.
Так, принцип змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України), зокрема передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
За загальним правилом розгляд цивільної справи по суті має завершуватись вирішенням ініційованого позивачем спору в спосіб ухвалення судом рішення про задоволення (повне, часткове) чи відмову у задоволенні позову або врегулюванням спору між сторонами у спосіб затвердження судом мирової угоди сторін.
Разом із тим процесуальний закон надає можливість особі, яка звернулась із відповідним позовом до суду, припинити судовий процес за власною ініціативою шляхом подання, зокрема, заяви про залишення позову без розгляду.
При цьому у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (частина третя статті 206 ЦПК України).
Процесуальні наслідки залишення позову без розгляду та закриття провадження у справі є різними.
У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина друга статті 256 ЦПК України), в той час як особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України).
З огляду, у тому числі, на наслідки закриття провадження у справі, закон надає позивачу право відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.
Натомість законодавцем у чинному ЦПК України встановлені певні процесуальні запобіжники, спрямовані на унеможливлення використання інституту залишення позову без розгляду для зловживання позивачем процесуальними правами.
Так, відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України позивач може подати заяву про залишення позову без розгляду до початку розгляду справи по суті.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2023 року у справі № 285/2961/21 акцентував на тому, що залишення позову без розгляду з ініціативи позивача можливе лише на певній стадії судового процесу, а саме до початку розгляду справи по суті. В той же час у подальшому залишення позовної заяви без розгляду за ініціативою суду здійснюється лише за наявності підстав, зазначених в статті 257 ЦПК України, через які справа не може бути розглянута по суті.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року судом першої інстанції вирішено розгляд даної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 37 на звороті).
Статтею 279 ЦПК України визначено особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Так, відповідно до частини 1 статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними главі 10 розділу ІІІ ЦПК України.
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 279 ЦПК України).
Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться (абз. 2 ч.3 ст.279 ЦПК України).
Відповідно до статті 217 ЦПК України у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься.
Секретар судового засідання доповідає суду хто з учасників судового процесу з`явився в судове засідання, хто з учасників судового процесу бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чи повідомлено тих учасників судового процесу, хто не з`явився, про дату, час і місце судового засідання у порядку, передбаченому цим Кодексом.
З оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.
Головуючий встановлює особи тих, хто бере участь у судовому засіданні, а також перевіряє повноваження представників.
Отже, відповідно до положень статей 217, 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи починається з відкриття першого судового засідання, на що обґрунтовано вказує скаржник.
Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року перше судове засідання у даній справі з повідомленням (викликом) учасників справи було призначено на 07 січня 2025 року. 
09.12.2025 р. представник позивача подав заяву про проведення судового засідання 07.01.2025 р. без участі позивача (а. с. 40)
Згідно довідки секретаря судового засідання Вінницького міського суду Вінницької області, судове засідання призначене на 07 січня 2025 року о 09 годині 30 хвилин проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, які про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно, при причини неявки суду не відомо. Судове засідання відкладено на 06 лютого 2025 року (а. с. 41). 
27.01.2025 року представник позивача подав заяву про стягнення витрат на правничу допомогу (а. с. 43 – 55).
Судове засідання, призначене на 06 лютого 2025 року о 12:00 годин, проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, які про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно, при причини неявки суду не відомо. Судове засідання відкладено на 06.03.2025 року (а.с. 57). 
17.02.2025 року у справу вступив представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Хейніс О. Г. (а.с. 60 – 61).
06.03.2025 року представник відповідача адвокат Стягайло О. П. подав заяву про відкладення розгляду справи через хворобу адвоката (а.с. 64).
Розгляд справи відкладено на 08 квітня 2025 року (а. с. 67 -69). 
07 квітня 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Хейніса О. Г., звернувся до суду із клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2025 року призначено у справі судову-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Вінницькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (адреса: 21021 м. Вінниця, вул. Василя Порика, буд. 8), провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 75 – 77). 
17 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ» подало заяву про залишення позову без розгляду (а.с. 79). 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2025 року провадження у цивільній справі № 127/38646/24 за позовом ТОВ «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості поновлено, призначено справу до розгляду на 06 травня 2025 року о 14:00 годині (а.с. 80).
06 травня 2025 року судом винесено ухвалу про залишення позову без розгляду за заявою позивача (пункт 5 частини 1 статті 257 ЦПК України).
Відповідно до статті 240 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу.
Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.
Отже, вирішивши зробити перерву у судовому засіданні, суд першої інстанції розпочав розгляд справи по суті.
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України», заява № 19164/04).
Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц. 
Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції про те, що заява про залишення позовної заяви без розгляду подана позивачем ТОВ «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ» до початку розгляду справи по суті, є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та порушують вимоги процесуального законодавства, чинного на час розгляду даної справи.
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Частина 1 статті 44 ЦПК України передбачає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суб`єктивне цивільне процесуальне право становить собою встановлену й забезпечену нормами процесуального законодавства можливість учасника процесу діяти певним чином або вимагати певних дій від суду й через суд від інших учасників процесу.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, саме позивач, в порушення вимог процесуального законодавства, ініціював залишення позову без розгляду, будучи обізнаною з позицією відповідача по справі.
Отже, така ситуація має наслідком порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін, оскільки відповідач, не маючи ефективних засобів захисту своїх процесуальних прав та законних інтересів, буде вимушений брати участь у невизначений кількості судових процесів з вирішення по суті одного спору, ініційованого позивачем.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19.
Таким чином, в зв`язку зі значним проміжком часу від моменту звернення до суду першої інстанції і до першого судового засідання сторона позивача мала об`єктивну можливість використати законні засоби для захисту своїх інтересів у рамках існуючого провадження, скориставшись правами, що визначені чинним ЦПК України. 
З урахуванням наведеного, апеляційний суд виснує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без розгляду позовної заяви ТОВ «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ» на підставі пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновок суду першої інстанції, обґрунтовано вказують на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції за вказаних підстав підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 4 частини 1 статті 379 ЦПК України).
Розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПКУ України, апеляційний суд вирішує питання розподілу судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції.
Так, при поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 605, 60 грн (а.с. 94). Окрім того, в апеляційній скарзі зазначено, що відповідач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн, які складаються з опрацювання матеріалів справи, узгодження правової позиції з клієнтом – 500 грн; надання правої інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань – 500 грн; складання процесуальних та інших письмових документів та участь в судових засіданнях – 4 000 грн. 
З урахування того, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з ТОВ «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 605,60 грн понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.
Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, понесених ним у суді апеляційної інстанції, з урахуванням заперечень позивача щодо їх співмірності та завищеного розміру, апеляційний суд виснує, що дійсно розмір витрат на правничу допомогу, заявлений відповідачем, які він поніс у суді апеляційної інстанції, є завищеним, так як предметом апеляційного розгляду було нескладне питання (правомірність залишення позову без розгляду за заявою позивача на стадії судового розгляду), практика з цього питання є сталою та не потребує надмірних зусиль адвоката, судове засідання апеляційного суду тривало 15 хвилин. Відтак, виходячи з приписів частин 4 та 5 статті 137 ЦПК України, апеляційний суд виснує, що з позивача на користь відповідача слід стягнути 2 000 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Хейнісом Олександром Григоровичем, задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Стягнути з Товариства «БРАЙСТ ІНВЕСТМЕНТ» на користь ОСОБА_1 2 605,60 (дві тисячі шістсот п`ять) гривень 60 копійок понесених ним судових витрат в суді апеляційної інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», код ЄДРПОУ 43115064, вул. Академіка Белелюбського, 54, офіс 402, м. Дніпро, п.і. 49019.
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 20.06.2025 року.

Головуюча                                                                                       Т. М. Шемета
Судді:                                                                                          О. В. Ковальчук
О. С. Панасюк