ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 липня 2025 року           справа №200/615/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року (повне судове рішення складено 03 квітня 2025 року) у справі № 200/615/25 (суддя в І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, 

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – Управління), в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати Постанову Краматорського міського відділення УВД ФСС України в Донецькій області «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» №0526/10401/10401/24» від 18.10.2017 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 з 01.11.2017;
- зобов`язати відповідача відновити нарахування щомісячних страхових виплат та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період починаючи з 01.11.2017.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач, перебував на обліку та отримував страхові виплати як ВПО у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Краматорському міському відділенні Донецької області і правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач по справі, далі – Управління).
Нарахування страхових виплат з 01.11.2017 було припинено.
У зв`язку з цим 09.01.2025 представником позивача, було направлено адвокатський запит, в якому адвокат позивача просив повідомити його про підстави припиенння позивачу страхових виплат. Також просив надати відповідне рішення щодо припинення нарахування страхових виплат.
Згідно до листа Управління від 14.01.2025 № 0500-0202-8/3213 встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримував щомісячні страхові виплати в Горлівському міському відділенні у Ц-Міському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримував щомісячні страхові вплати як ВПО в Краматорському міському відділенні Донецької області по 31.10.2017.
Постановою Краматорського міського відділення «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» №0526/10401/10401/24» від 18.10.2017 (далі – Постанова) за змістом якої встановлено, що починаючи з 01.11.2017 позивачу було припинено нарахування страхових виплат. Щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 були припинені, а сам він знятий з обліку з 01.11.2017, зазначена причина – зміна місця проживання ВПО. З 01.11.2017 по теперішній час ОСОБА_1 за продовженням раніше призначених щомісячних страхових виплат до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області або Головного управління не звертався. Заборгованість зі щомісячних страхових виплат перед потерпілим станом на 01.01.2025 відсутня. Додатково надано копію Постанови про припинення щомісячних страхових виплат потерпілому ОСОБА_1 .
Вважає, що дії з припинення нарахування страхових виплат є неправомірними та такими, що порушують права позивача на отримання відповідної страхової виплати.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року  позов задоволено.
Визнано протиправною та скасувати Постанову Краматорського міського відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» №0526/10401/10401/24» від 18.10.2017 щодо ОСОБА_1 , з 01.11.2017..
Зобов`язано Управління відновити нарахування щомісячних страхових виплат та виплатити позивачу заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період починаючи з 01.11.2017.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на постійному обліку в Горлівському міському відділенні у Центрально-Міському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.
З червня 2014 року м. Горлівка знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 № 1085-р (із змінами).
За даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи Фонду соціального страхування України ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Краматорському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.
З 01.11.2017 Краматорським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахування щомісячних страхових виплати ОСОБА_1 були припинені у зв`язку зі зміною місця проживання на підставі особистої заяви позивача від 18.10.2017.
09.01.2025 до ГУ ПФУ в Донецькій області надійшов адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 щодо підстав припинення позивачу нарахування страхових виплат. За результатами розгляду адвокатського запиту, відповідачем листом № 0500-0202-8/3213 від 14.01.2025 надано відповідь, що страхові виплати позивачу припинені з 01.11.2017 у зв`язку із зміною його місця проживання як внутрішньо переміщеної особи. За період з 01.11.2017 по теперішній час ОСОБА_1 за продовженням раніше призначених страхових не звертався, нарахування виплат не здійснювалось. Заборгованість за означений період відсутня.
Вважає, що управління діяло в межах закону.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на постійному обліку в Горлівському міському відділенні у Центрально-Міському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.
Позивач є особою, що отримує страхові виплати, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
З червня 2014 року м. Горлівка знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014 № 1085-р (із змінами).
За даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи Фонду соціального страхування України ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Краматорському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.
З 01.11.2017 Краматорським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахування щомісячних страхових виплати ОСОБА_1 були припинені у зв`язку зі зміною місця проживання на підставі особистої заяви позивача від 18.10.2017.
18.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з заявою в якій просив припинити страхові виплати у зв`язку зі зміною місця проживання з 01.11.2017.
Постановою Краматорського міського відділення «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» №0526/10401/10401/24» від 18.10.2017 (далі – Постанова) з 01.11.2017 позивачу було припинено нарахування страхових виплат. Причина припинення – зміна місця проживання.
09.01.2025 представником позивача, було направлено адвокатський запит, в якому адвокат позивача просив повідомити його про підстави припиенння позивачу страхових виплат. Також просив надати відповідне рішення щодо припинення нарахування страхових виплат.
Відповідач листом від 14.01.2025 № 0500-0202-8/3213 повідомлено представника позивача, що ОСОБА_1 перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримував щомісячні страхові виплати в Горлівському міському відділенні у Центрально-Міському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та отримував щомісячні страхові вплати як ВПО в Краматорському міському відділенні Донецької області по 31.10.2017. Страхові виплати позивачу припинені з 01.11.2017 у зв`язку із зміною його місця проживання як внутрішньо переміщеної особи. За період з 01.11.2017 по теперішній час ОСОБА_1 за продовженням раніше призначених страхових не звертався, нарахування виплат не здійснювалось. Заборгованість за означений період відсутня.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, щодо припинення нарахування та виплати страхових виплат позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 № 1105-XIV(далі Закон № 1105-XIV, Закон України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування").
Розділом V Закону № 1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.
Статтею 36 Закону №1105-XIVвизначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Страхові виплати складаються із:
1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата);
2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);
3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;
4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.
Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV).
З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку та має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, у зв`язку з чим призначені щомісячні грошові суми в разі часткової втрати працездатності, що компенсує відповідну частку втраченого заробітку - безстроково.
Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.
Отже, страхові виплати, призначені позивачу у зв`язку із втратою працездатності внаслідок профзахворювання, мали сплачуватись останньому безстроково.
Згідно п. 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно д ост. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VI I (далі Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб") внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
За приписами ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. […]. Особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону №1105-ХІV безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".
Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Суд зазначає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Суд звертає увагу, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти його права на отримання страхових виплат. Отримання позивачем страхових виплат не може фактично ставитись в залежність від місця проживання особи, прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати заборгованості.
Відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або "інші права", як це зазначено уст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи.
Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIVстрахові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.
Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини "Пічкур проти України" виплата соціальних платежів сама по собі не може ставити осіб, які проживають у різних країнах, у відносно схоже становище, оскільки будь-яка система соціального забезпечення, включаючи пенсійне забезпечення, у першу чергу створена для забезпечення певних мінімальних стандартів рівня життя осіб, що проживають у відповідній країні, та обслуговування їхніх потреб. Більше того, важко зробити якесь правильне порівняння між пенсіонерами, що проживають у відповідній країні, та тими, які проживають в іншому місці, через низку економічних та соціальних відмінностей, що застосовуються залежно від країни.
Практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю.
Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Керуючись ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як встановлено судом, постановою Краматорського міського відділення «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» №0526/10401/10401/24» від 18.10.2017 (далі – Постанова) з 01.11.2017 позивачу було припинено нарахування страхових виплат. Причина припинення – зміна місця проживання.
Беручи до уваги наведені вище нормативно-правові приписи, а також практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що постанова Краматорського міського відділення «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» №0526/10401/10401/24» від 18.10.2017 - є протиправною.
Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.
Суд зазначає, що саме прийняття постанови про припинення виплати страхових сум створило порушення прав позивача, а тому належним способом захисту у даному випадку має бути визнання цієї постанови протиправною та її скасування.
У зв`язку із наведеним вище, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, відповідно до яких суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати цю постанову протиправною та скасувати її.
Враховуючи висновок суду щодо протиправності постанови постановою Краматорського міського відділення «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» №0526/10401/10401/24» від 18.10.2017 та її скасування, відсутність нарахованих сум щомісячної страхової виплати, беручи до уваги приписи ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV, суд першої інстанції обгрунтовано вважав за необхідне поновити порушені права позивача шляхом зобов`язання управління поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат за період з 01.11.2017.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій  області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 200/615/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 24 липня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          І. Д. Компанієць