УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2025року
м. Київ
cправа № 363/4798/19
провадження № 51 - 2483 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року,
встановив:
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня                          2024 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року, задоволено клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і кримінальне провадження № 12019100010008340 від 02 жовтня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 367 ч. 1, ст. 367 ч. 2 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні  кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України та                 ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених                                    ст. 364-1 ч. 1, ст. 364-1 ч. 2, ст. 366 ч. 2  КК України, закрито на підставі                                          ст. 284 ч. 1 п. 10 КПК України. 
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,
у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа,
яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,
що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи
в обґрунтування кожної позиції.
Так, прокурор у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та незаконність і необґрунтованість судових рішень, проте в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1, ст. 412 КПК України.
Також у поданій скарзі прокурор не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону в силу ст. 419 КПК України, на його думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання
про відкриття касаційного провадження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 без руху.
Встановити прокурору ОСОБА_4 п`ятиденний строк
для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3