ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 року                                   м. Дніпро                           Справа №  904/1719/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)
судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
секретар судового засідання: Солодова І.М.
за участю представників сторін:
від позивача: Білоус О.Ю. (поза межами суду) – адвокат;
від відповідача: Губорєв К.С., Буйний А.О. (поза межами суду) – адвокати;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 (повне рішення складено 18.03.2024, суддя Дупляк С.А.) у справі №904/1719/22
за позовом Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" 
до Приватного підприємства "Лендфорт Дніпро" 
про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та оскаржуваного судового рішення у справі.
Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" (далі - позивач) у червні 2022 року звернулося до господарського суду з позовною заявою до Приватного підприємства "Лендфорт Дніпро" (далі - відповідач) про стягнення 1  013 402,70 грн. пені та 5  001 457,92 грн. штрафу.
Позов обґрунтований тим, що відповідач виконав не у повному обсязі зобов`язання щодо поставки товару відповідно до умов договору поставки від 10.06.2020 №60412219.
За результатами розгляду даної справи по суті ухвалено судове рішення від 17.11.2022, згідно із яким позовні вимоги були задоволені частково і з відповідача на користь позивача стягнуто 5  001 457,92 грн. штрафу та 75 021,87 грн. судового збору. В решті позовних вимог, тобто в частині стягнення пені, відмовлено.
За результатами апеляційного оскарження судового рішення постановою від 05.07.2023 Центральний апеляційний господарський суд змінив вказане рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 у справі №904/1719/22 та стягнув з відповідача на користь позивача 500 145,80 грн. штрафу і 75 021,00 грн. судового збору. В решті позовних вимог - відмовлено. 
Сторони оскаржили судові рішення першої та апеляційної інстанції в касаційному порядку. За результатами розгляду касаційних скарг позивача і відповідача Верховний Суд постановою від 07.11.2023 касаційні скарги Приватного підприємства "Лендфорт Дніпро" та Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" задовольнив частково. Скасував рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.07.2023 у справі №904/1719/22. Справу №904/1719/22 передав на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 у справі №904/1719/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024, Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 у справі № 904/1719/22; ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд» про стягнення з приватного підприємства «Лендфорт Дніпро» 1 013 402,70 грн – пені та 5 001 457,92 грн. – штрафу.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Скаржник зазначає, що оскаржуване рішення прийняте судом першої інстанції за неправильної оцінки доказів, без врахування всіх обставин справи, а також з порушенням норм процесуального та матеріального права, що є підставою для його скасування.
ДП «Сантрейд» вважає, що надані відповідачем докази на підтвердження форс-мажору, зокрема, сертифікат Запорізької торгово-промислової палати № 2300-22-0483 від 27.07.2022 про форс-мажорні обставини та документи, які подавались Відповідачем для отримання Сертифікату ТПП; звіти про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду за період з 2017 року до 2020 року, є неналежними та не можуть вірогідно підтвердити позицію Відповідача, що неможливість виконання Відповідачем своїх зобов`язань з поставки Товару в кількості 1826,62 т. спричинена дією форс-мажорних обставин, підтверджених сертифікатом ТПП.
Порядок підтвердження дії форс-мажорних обставин врегульовано розділом 8 Договору, зокрема, п. 8.2. Договору передбачає, що сторона для якої настали такі обставини, сповіщає іншу сторону негайно.
Сертифікат ТПП було отримано та подано Відповідачем лише через 2 роки після події порушення зобов`язання, після відкриття провадження у цій справі у 2022 році та навіть після подання Відповідачем відзиву на позовну заяву ДП «Сантрейд» під час первинного розгляду справи. Сертифікат ТПП було подано Відповідачем лише 04.08.2022 з клопотанням про долучення доказів, в якому Відповідач також не наводить обґрунтованих пояснень пропуску строку на подання відповідного доказу та не просить суд визнати поважними причини неподання такого доказу разом з відзивом. Апелянт зазначає, що сертифікат ТПП подано та долучено до матеріалів справи з порушенням норм ГПК України, що є самостійною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Позивач вважає проявом недобросовісності Відповідача та сумнівності доказової ваги Сертифіката ТПП те, що для засвідчення дії форс-мажорних обставин ПП «Лендфорт Дніпро» звернулось лише 25.07.2022, а отримало Сертифікат ТПП вже 27.07.2022 (через два дні). Тобто, судом не було здійснено оцінку того, чи можна вважати обставини, які засвідчив такий Сертифікат ТПП, достовірними та об`єктивними, з огляду на те, що існує вірогідність того, що уповноважена особа Запорізької ТПП за 2 робочі дні навряд чи змогла б об`єктивно проаналізувати та достовірно встановити дію форс-мажорних обставин, які відбувались два роки назад на посівній площі 1947,3829 га, розташованій в іншій області (Нікопольський район, Дніпропетровської області).
Запорізька ТПП України, видаючи Відповідачу сертифікат №2300-22-0483 від 27.07.2022 прийняла передчасне та не обґрунтоване рішення про засвідчення настання форс-мажорних обставин за спірним Договором поставки щодо неможливості для Відповідача виконати зобов`язання з поставки Товару в кількості 1826,62т., оскільки оцінку форс-мажорних обставин ТПП здійснювала виключно щодо вирощування урожаю Відповідачем на посівній площі 1 947,38га. без врахування положень п.2.1.2. Договору поставки, де визначено, що виконання Відповідачем зобов`язання з поставки мінімальної кількості товару (4 670т.) не залежить від величини зібраного урожаю на такій посівній площі і може бути виконано за рахунок урожаю з інших полів Відповідача.
Наданий Відповідачем Сертифікат ТПП прийнято судом першої інстанції з порушенням норм ГПК України та не містить об`єктивної та достовірної інформації щодо дії форс-мажорних обставин.
Окремо заслуговує оцінки поведінка Відповідача щодо тривалого неповідомлення про настання форс-мажору. Так, між сторонами в період з 16.09.2020 по 13.11.2020 було укладено ряд додаткових угод до Договору щодо фіксації остаточної вартості поставленого Товару. При цьому, жодних зауважень щодо виконання зобов`язань за Договором Відповідач не висловив, в той час, як відповідно до Сертифікату ТПП подія форс-мажору діяла вже з 23.06.2020. Таким чином, поведінка Відповідача в частині неповідомлення про настання події форс-мажору та надання Сертифікату ТПП через 2 роки, при цьому, приймання передплати на 50% очікуваної кількості без зауважень, є недобросовісною, суперечливою та такою що не дозволяє передбачити чи спрогнозувати ризики господарської операції та мінімізувати втрати від порушення зобов`язання.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що Товар відноситься до індивідуально визначеної речі, оскільки поставка мала відбутися виключно за рахунок урожаю, зібраного Відповідачем на посівній площі 1 947,38га., а тому, на думку суду, зобов`язання з поставки 1826,62 т насіння припинилося на підставі ст. 607 ЦКУ, у зв`язку з неможливістю його виконання. Вищевказані висновки суду не ґрунтуються на приписах ст. 184 ЦК України, яка встановлює кваліфікуючі ознаки речей визначених індивідуальними або родовими ознаками та не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема, положенням п.2.1.2 Договору поставки, якою визначено, що виконання зобов`язання з поставки Товару не обмежено посівною площею (1 947,38га.), а може бути виконано за рахунок урожаю з інших полів Відповідача чи за рахунок Товару придбаного у третіх осіб.
Таким чином, позивач вважає, що висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування ст. 607 ЦКУ зроблено за неправильного застосування норм загального та спеціального законодавства та неправильної оцінки доводів і аргументів сторін.
Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які Позивач планує понести в суді апеляційної інстанції становить 100 000,00 грн.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи.
Від відповідача до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін як таке, що відповідає вимогам статті 236 ГПК.
Відзив обґрунтований наступним. 
Що стосується, на думку апелянта, порушення норм ГПК при поданні та долученні до матеріалів справи Сертифікату Запорізької торгово-промислової палати України №2300-22-0483 від 27.07.2022 відповідач зазначає, що на момент подачі відзиву на позовну заяву, а саме 20.07.2020 відповідачем було подано усі зібрані ним докази. Доказів по справі, які б знаходилися у інших осіб на той час не було, як не було й відомо, чи взагалі буде видано ще ТПП сертифікат про форс-мажорні обставини у майбутньому. Із заявою до Запорізької торгово-промислової палати України за отриманням Сертифікату про форс-мажорні обставини відповідач звернувся тільки 25.07.2020 року, бо раніше навіть не мав переліку документів, необхідних для його видачі. Водночас, відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК підставою для неприйняття судом доказів, поданих з порушенням строку, встановленого законом або судом є випадок, коли особа, яка їх подає, не обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Такі обґрунтування були наведені відповідачем у клопотанні про залучення доказів до матеріалів справи від 28.07.2020, копію якого було направлено позивачу. У додатку до вказано клопотання також було надано і заяву до ТПП, із змісту якої вбачається перелік доданих документів, серед яких, зокрема дані про метеоумови влітку 2020 року від Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 05.07.2022 р. №994-04/36-701 та протокол Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Першотравневської територіальної громади від 18.07.2022 №15, висновок з Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України у листі від 19.07.2022 №167 та ін. Таким чином, відповідач дійсно з об`єктивних причин не зміг навіть звернутися до ТПП протягом строку, встановленого для подання відзиву і доказ, про долучення якого було поставлено питання перед судом, фізично виник вже після спливу цього строку. Вказані доводи були прийняті судом і наданий доказ знайшов відображення у тексті судового рішення. Отже, висновок апелянта щодо порушення норм ГПК при поданні та долученні до матеріалів справи Сертифікату Запорізької торгово-промислової палати України №2300-22-0483 від 27.07.2022 є необґрунтованим та не відповідає обставинам справи.
Відповідач зауважує, що апелянт з моменту отримання копії клопотання про залучення вказаного доказу та самого Сертифікату ТПП жодного разу протягом усього часу розгляду справи у судах трьох інстанцій під час первинного розгляду справи, а також у суді першої інстанції під час нового розгляду справи не висував своїх заперечень щодо долучення вказаного доказу до матеріалів справи, напроти – надавав йому оцінку, висловлював доводи відносно того, що він стосується лише товару власно виробленого відповідачем тощо і вдався до аналізу доказів лише після того, як суд першої інстанції при новому розгляді справи відмовив у задоволенні позовних вимог повністю. При цьому позивач свідомо маніпулює датою відправлення відповідачем відзиву (20.07.2022) і датою отримання його судом (25.07.2022), підмінюючи ці поняття та намагаючись у такий спосіб звинуватити відповідача в недобросовісній поведінці, який начебто на момент відправлення відзиву вже звернувся до ЗТПП із заявою від 25.07.2022, але не вказав про це у відзиві, чим вводить суд в оману.
Із статистичної звітності ПП «Лендфорт Дніпро» за формою 29-СГ за 2020 рік чітко вбачається (Розділ 1, пункт 1.2 Виробництво технічних культур), що посівна площа соняшнику у 2020 році складала рівно 1947,38 га – тобто дорівнює посівній площі, визначеній як такої у пункті 2.1.1 Договору та розшифрованій у розрізі земельних ділянок із їх кадастровими номерами у Додатку №1 до цього Договору. Вказане співпадіння не випадкове, а є наслідком того, що на момент укладання Договору (10.06.2020) агротехнологічні строки з сівби соняшнику були завершеними (квітень 2020 року і це вбачається як із документів первинного бухгалтерського обліку, наданих до справи разом із відзивом на позовну заяву, так і може бути в цілому віднесено – строки сівби соняшнику в Україні – до категорії загальновідомої інформації), тому сторони чітко розуміли загальну площу посіву у 2020 році і виходячи як раз із середньої врожайності соняшника у відповідача за минулі роки (див.п.2.2.1 Договору) визначили орієнтовну кількість товару (+/- 3%), що підлягає поставці за Договором саме у 2020 році. Таким чином, оскільки площа «інших полів Продавця» у 2020 році дорівнювала нулю і під соняшник було засіяно рівно 1947,38 га, які зазначені у Додатку №1 до Договору, то усі багаточисленні апелювання ДП «Сантрейд» по тексту апеляційної скарги до положень п.2.1.2 Договору щодо можливості виконання зобов`язань по поставці мінімальної кількості товару не лише з посівної площі, а й за рахунок врожаю із інших полів продавця є неспроможними та черговою маніпуляцією положеннями договору і обставинами справи, які повністю відомі позивачу та доведені відповідачем сукупністю доказів.
Припущення апелянта щодо стислих строків розгляду уповноваженою особою ЗТПП документів не витримують жодної критики, так як із змісту заяви до ЗТПП від 25.07.2022 (подана як додаток до клопотання про залучення доказу від 28.07.2022) вбачається, що відповідач сплатив терміновий (подвійний) тариф за розгляд його заяви, який у такому випадку згідно п.6.7 Регламенту засвідчення ТПП України форс-мажорних обставин не може перевищувати 5 (п`яти робочих днів). Отже строки розгляду заяви відповідача відповідали сплаченому тарифу та п.6.7 вказаного Регламенту. Також до клопотання про залучення доказів від 28.07.2022 відповідачем було додано копію розпорядження Торгово-промислової палати України №3 від 25.02.2022р., за змістом якого на період дії воєнного стану було допущено екстериторіальність надання послуг регіональними ТПП.
Стосовно начебто тривалого неповідомлення позивача відповідачем про настання форс-мажору чи зауважень щодо можливості виконання зобов`язань за договором, Верховний Суд у цій справі вже звернув увагу на встановлення судами попередніх інстанцій направлення з боку ПП "Лендфорт Дніпро" листа в адресу ДП «Сантрейд» від 22.10.2020, у якому просило позивача внести зміни до пункту 2.1.2 договору та вказати загальний об`єм поставки соняшнику - 2 814 тон (об`єм фактично поставленого соняшнику). Судом першої інстанції, рішення якого наразі оскаржується позивачем, було встановлено, що позивач у жодній заяві по суті не спростував отримання ним інформаційного листа відповідача від 22.10.2020, як і не спростував власну обізнаність про обставини, які перешкоджали належному виконанню відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором. Врешті, Верховним Судом підтримані доводи ПП «Лендфорт Дніпро» з приводу того, що за відсутності у договорі умови, за якої сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення про це іншої сторони, висновок про те, що неповідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажорних обставин, є підставою для покладення на нього відповідальності за неналежне виконання цього договору є таким, що суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 22.06.2022 у справі N 904/5328/21 та від 31.08.2022 у справі N 910/15264/21.
Відповідач зазначає про достатність та належність наданих доказів в сукупності та посилається на: Договір поставки, що визначає товар як вироблений особисто продавцем у 2020 році, на власних площах, перелік яких наведений у додатку №1 до договору у загальному розмірі 1947,38 га. Відсутність «інших полів Продавця» вбачається із його статистичної звітності за формами 29-СГ та 37- СГ за 2020 рік. Актами обстеження посівів ПП «Лендфорт Дніпро» від 26.08.2020 за участі представника органу місцевого самоврядування на площі 1947 га встановлено, що внаслідок сильної спеки та тривалої посухи діаметр кошика рослини нормам не відповідає і має розмір 10-12 см в діаметрі, сім`янка невиповнена зовсім, або виповнена частково (20-40% від всього кошика), що може призвести до суттєвого зменшення врожайності соняшника. При цьому слово «може» у тексті актів, до якого апелює позивач, відноситься до ступеню зменшення врожайності – «суттєво», що достеменно констатувати буде логічним вже після збирання врожаю. Невідворотність зменшення врожайності за таких умов підтверджено висновком Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України, яке листом від 19.07.2022 №167 надало висновок, що …за достатньо підвищеної температури повітря та незначної кількості опадів у 2020 році, компенсувати недобір урожаю за рахунок агротехнічних заходів не було можливим. Підтвердження вже факту зменшення врожайності і її конкретні показники містяться знову ж таки у статистичній звітності ПП «Лендфорт Дніпро» за формою 29-СГ за 2020 рік, за якою було отримано врожайність на рівні 14,6 ц/га (28 422,12 ц / 1947,28 га) при очікуваній на рівні 23 ц/га (див.п.2.2.1 Договору). Те, що вказана засуха носила характер надзвичайної ситуації для ПП «Лендфорт Дніпро» підтверджено рішенням Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Першотравневської територіальної громади від 18.07.2022, протокол №15. Вже самих по собі перелічених доказів достатньо, щоб суд міг встановити наявність обставин непереборної сили (форс-мажору) під час вироблення відповідачем у 2020 році соняшнику на своїх площах, розмір яких складав 1947 га, для виконання зобов`язань із поставки товару в адресу позивача за Договором. Тим більше, що за умовами п.8.3 Договору сторони не обмежили одна одну у тому, чим саме має бути підтверджено форс-мажор. Тому, Сертифікат ЗТПП про форс-мажорні обставини №2300-22-0483 від 27.07.2022, отриманий відповідачем, не є єдиним чи якимось унікальним доказом у цій справі, а лише містить у собі узагальнений висновок по обставинах, встановлених на підставі перелічених вище доказів.
Стосовно доводів апелянта, що за умовами договору, товар може бути вирощений не лише на чітко визначених земельних ділянках площею 1947,38 га, а й на інших полях Продавця чи за рахунок товару, придбаного у третіх осіб, відповідач зазначає, що такі інші поля Продавця у 2020 році були відсутні. Навіть якщо би у Продавця і були такі інші площі у 2020 році, то це б не змінило факту виокремлення товару за Договором у вигляді насіння соняшнику із маси речей, визначених родовими ознаками, за ознакою його місця вирощування – площі Продавця. Що стосується виконання зобов`язання за рахунок товару придбаного у третіх осіб, то вказана позиція скаржника помилково ґрунтується на тому, що останній не розмежовує права сторін із їх обов`язками. Окрім цього, як було встановлено судом, у справі відсутні докази того, що відповідач мав товар, який був вирощений третіми особами.
Таким чином, хоча насіння соняшнику саме по собі є річчю, що визначена родовими ознаками і характеризується вагою та певними граничними показниками якості, які встановлені у розділі 3 Договору, однак сторони за умовами цього ж договору виокремили з усіх речей такого роду лише насіння соняшника, яке у сукупності: а) буде особисто вироблене ПП «Лендфорт Дніпро» (підтверджується пунктами 1.1-1.2 Договору поставки); б) буде вироблене на конкретних земельних ділянках, повний перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору поставки, загальною площею 1947,3829 га та вживаний по тексту як «посівна площа» (підтверджується пунктом 2.1.1 Договору поставки та Додатком №1 до нього); в) буде вироблене у 2020 році (підтверджується пунктом 1.1 Договору поставки). Виокремивши у такий спосіб із маси однорідний речей насіння соняшнику, сторони визначили – Товар, що став предметом саме їхніх правовідносин. Іншого насіння соняшнику виробництва ПП «Лендфорт Дніпро» у 2020 році на «посівній площі» чи інших полях Продавця - в природі не існує, тому такий Товар з огляду на вище викладене відноситься до речей, що визначені індивідуальними ознаками.
Положеннями ст. 614 ЦК унормовано наявність вини, як обов`язкової підстави для відповідальності за порушення зобов`язання. Конструкція ж ст. 607 ЦК та 205 ГК вказує на відсутність вини сторін, бо жодна із них не відповідає за обставини, що призвели до неможливості виконання зобов`язання.
Попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач планує понести за розгляд даної справи в суді апеляційної інстанції становить 60 000 грн.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.04.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Верхогляд Т.А., судді: Іванов О.Г., Парусніков Ю.Б.
Ухвалою ЦАГС від 12.04.2024 витребувано з господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/1719/22. Відкладено розгляд питання щодо руху даної апеляційної скарги до надходження матеріалів справи №904/1719/22 до Центрального апеляційного господарського суду.
24.04.2024 матеріли справи надійшли до ЦАГС.
24.05.2024 року судді: Верхогляд Т.А., Іванов О.Г., Парусніков Ю.Б. подали заяву про самовідвід у справі №904/1719/22.
Ухвалою ЦАГС від 24.05.2024 заяву суддів Верхогляд Т.А., Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б. про самовідвід у справі №904/1719/22 - задоволено. Справу №904/1719/22 передано для визначення складу суду, в порядку встановленому ст. 32 ГПК України.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2024  у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Коваль Л.А., судді Чередко А.Є., Мороз В.Ф.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 року у справі №904/1719/22 та розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 03.10.2024 о 15:00 год.
17.06.2024 від позивача до ЦАГС надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій просить долучити до матеріалів справи копії адвокатських запитів та відповідей на них.
Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання про долучення адвокатських запитів та відповідей на них, вирішила відмовити у його задоволенні, з огляду на таке.
У постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі № 922/393/18 викладена правова позиція щодо подання доказів до суду апеляційної інстанції. Так, у тій справі касаційний суд підтвердив дотримання процесуальних процедур судом попередньої інстанції, який відхилив клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткового доказу через те, що цей доказ датований вже після прийняття рішення судом першої інстанції.
Верховний Суд вказав, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
Враховуючи те, що адвокатські запити та відповіді на них датовані (травень-червень 2024) вже після ухвалення рішення від 07.03.2024 судом першої інстанції, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання про їх долучення до матеріалів справи.
21.06.2024 від відповідача до ЦАГС надійшли заперечення (на відповідь на відзив на апеляційну скаргу), в яких зазначає, що доводи відповіді на відзив на апеляційну скаргу не спростовують висновків суду першої інстанції при винесенні рішення від 07.03.2024 у цій справі; просить апеляційну скаргу відхилити, оскаржуване рішення – залишити без змін.
26.09.2024 від позивача до ЦАГС надійшло клопотання про витребування доказів №б/н від 26.09.2024, яким просить витребувати у Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області (код ЄДРПОУ 03315885) належним чином засвідчені копії наступних документів: 
1) положення про Комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Першотравневської територіальної громади, затверджене Першотравневською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області (або інший документ, який регламентує діяльність Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Першотравневської територіальної громади), яке було актуальне станом на 18.07.2022; 
2) рішення, яким затверджено персональний склад Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Першотравневської територіальної громади, який був діючий станом на 18.07.2022; 
3) документи, які підтверджують скликання 18.07.2022 позачергового засідання Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Першотравневської територіальної громади (Виконавчий комітет Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області); 
4) інформацію та підтверджуючі документи щодо складу та присутніх на позачерговому засіданні Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Першотравневської територіальної громади (Виконавчий комітет Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області) 18.07.2022; 
5) інформацію та підтверджуючі документи щодо результатів голосування присутніх на позачерговому засіданні Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Першотравневської територіальної громади (Виконавчий комітет Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області) 18.07.2022 щодо розгляду заяви ПП «Лендфорт Дніпро»;
6) протокол позачергового засідання Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Першотравневської територіальної громади (Виконавчий комітет Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області) від 18.07.2022 щодо розгляду заяви ПП «Лендфорт Дніпро»; 
7) повний пакет документів, на підставі яких Комісією було прийнято рішення від 18.07.2022р., зокрема документи, на підставі яких обставинам, які склались у ПП «Лендфорт Дніпро», Комісія надала оцінку, що вони є надзвичайною ситуацією. 
8) інформацію та підтверджуючі документи, на підставі яких було встановлено відповідність обставин, які склались у ПП «Лендфорт Дніпро», пороговим значенням ознаки масового пошкодження та загибель посівів сільськогосподарських культур, незібраного врожаю (травостою) внаслідок небезпечних природних гідрометеорологічних явищ згідно Класифікаційних ознак надзвичайних ситуацій затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 серпня 2018 року N 658; 
9) інформацію та підтверджуючі документи щодо того ким та коли було визнано обставини, які склались у ПП «Лендфорт Дніпро», надзвичайною ситуацією згідно чинного законодавства України на момент такого визнання; 
10) інформацію та підтверджуючі документи щодо фактів звернень та встановлення надзвичайних ситуацій, які відповідають коду 20323 надзвичайних ситуацій ДК 019- 2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 № 457 (надзвичайна ситуація пов`язана з масовим засиханням та загибеллю посівів і створених 1-3 річних лісових культур, унаслідок засухи) за заявами інших суб`єктів господарювання, які займаються сільськогосподарською діяльністю на території Першотравневської територіальної громади в 2020 році; 
11) інформацію та підтверджуючі документи щодо фактів вчинення дій Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Першотравневської територіальної громади (Виконавчий комітет Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області), спрямованих на ліквідацію та мінімізацію наслідків встановлених надзвичайних ситуацій, які відповідають коду 20323 надзвичайних ситуацій ДК 019-2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 № 457 (надзвичайна ситуація пов`язана з масовим засиханням та загибеллю посівів і створених 1-3 річних лісових культур, унаслідок засухи)
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2024 у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В, судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2024 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 року у справі № 904/1719/22; розгляд апеляційної скарги Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 року у справі №904/1719/22 призначено у судовому засіданні на 12.03.2025 об 11:40 год. 
У судове засідання 12.03.2025 з`явилися представники позивача та відповідача. Представник позивача підтримав клопотання про витребування доказів №б/н від 26.09.2024, просив його задовольнити. 
Колегія суддів, з`ясувавши думку представника відповідача щодо заявленого клопотання, порадившись на місці, ухвалила відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5 ст. 269 ГПК України). Як вбачається з матеріалів справи вказане клопотання не було заявлено в суді першої інстанції, а причини його неподання обґрунтовані суб`єктивними, а не об`єктивними та непереборними обставинами.
У судовому засіданні 12.03.2025 колегія суддів, порадившись на місці, вирішила оголосити по справі перерву до 21.05.2025 року о 09-20 год.
У судове засідання 21.05.2025 з`явилися представники позивача та відповідача. Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представники відповідача заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили відмовити у її задоволенні.
У судовому засіданні 21.05.2025 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Встановлені судом обставини справи.
10.06.2020 між позивачем (далі – позивач, покупець) та відповідачем (далі – відповідач, постачальник, продавець) був укладений договір поставки №60412219 (далі - договір), відповідно до положень якого продавець зобов`язується виробити та передати у встановлені строки високоолеїнове насіння соняшнику (насіння соняшнику з високим вмістом олеїнової кислоти), урожаю 2020 року, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар (пункт 1.1 договору).
Пунктом 2.1.2 договору визначено, що: “продавець зобов`язується поставити покупцю товар у власність в пункт поставки (пункт 4.1 цього договору) на умовах DАР (згідно із ІНКОТЕРМС 2010) доставлено на ПрАТ з II "Дніпропетровський олійноекстракційний завод", м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 46, в кількості 4 670 т. (+/-3%), надалі Мінімальна кількість, в строк до 30 жовтня 2020 року; вантажоотримувачем за цим договором є ПрАТ з ІІ "Дніпропетровський олійноекстракційний завод"; зібраний на посівній площі врожай продавець зобов`язується доставляти безпосередньо у пункт поставки, або попередньо до зернових складів, виключний перелік яких зазначено у додатку до цього договору, з подальшою поставкою такого товару до пункту поставки у встановлені цим договором строки; продавець зобов`язується зібрати увесь врожай на посівній площі протягом періоду з 15 серпня 2020 року по 15 жовтня 2020 року; сторони погодили, що за вибором продавця можлива поставка товару на умовах ЕХW- (зерновий склад), перелік яких зазначено у додатку до цього договору; в такому випадку ціна товару буде визначатися ціна, як ринкова ціна, яка визначена на умовах DAT/DAP- (пункт поставки) зменшена на величину логістичних витрат, в які будуть входити витрати на відвантаження товару відповідного зернового складу, а також витрати з транспортування товару з відповідного зернового складу до пункту Поставки на умовах DAT/DAP; розмір логістичних витрат, ціна та обсяг товару, який підлягатиме поставці на відповідному зерновому складі, перелік документів, які необхідні для підтвердження переходу права власності та для оплати, а також інші істотні умови для поставки товару на базисі ЕХW, які не передбачені цим договором, повинні бути визначені сторонами у письмовій формі, шляхом підписання відповідної додаткової угоди до цього договору; передача товару у власність покупця (поставка) здійснюється у пункті поставки в строки відповідно до пункту 4.2 цього договору; зобов`язання продавця з поставки мінімальної кількості товару не залежить від зібраного урожаю на посівній площі та може бути виконано продавцем за рахунок урожаю з інших полів продавця; з урахуванням положень пункту 1.2. цього договору, поставка товару, раніше придбаного продавцем у третіх осіб, може бути здійснена тільки за попередньою письмовою згодою покупця за окремою додатковою угодою”.
Відповідно до пункту 4.2 договору продавець зобов`язується поставити весь об`єм товару за реквізитами поставки, вказаними в пункті 4.1 у строк з 15.09.2020 до 30.10.2020, обидві дати включно; вантажовідправником товару є особа, яка зазначена у відповідній транспортній накладній.
Пунктом 5.3 договору визначено, що покупець зобов`язується зробити часткову передоплату вартості кожного виду товару шляхом перерахування на розрахунковий рахунок продавця грошових коштів за: найменування культури - високоолеїнове насіння соняшнику; розмір передоплати, в т.ч. ПДВ, 25.007.289,60 грн; розмір передоплати, в % до загальної кількості культури по пункту 5.1 - 50,00%.
Відповідно до п. 7.3 договору за непоставку (несвоєчасну поставку) товару у строки та обсяги відповідно до підпункту 4.2.1 цього договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення поставки від базової вартості непоставленого/несвоєчасно поставленого товару відповідно до пункту 5.1 договору; у разі прострочення поставки на термін більше 10 (календарних) днів продавець додатково до пені зобов`язується сплатити штраф у розмірі 20% від розміру здійсненої покупцем передоплати згідно із пунктом 5.3 договору; сплата штрафу та пені не звільняє продавця від обов`язку поставити товар, а також відшкодувати покупцю всі витрати і збитки, понесені у зв`язку з цим договором.
Згідно із п. 7.7 договору сторони домовилися, що згідно із ст. 259 ЦК України, до вимог щодо нарахування та стягнення пені, штрафів та інших видів неустойки/штрафних санкцій за цим договором, застосовується трирічний строк позовної давності.
Відповідно до п. 8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, якщо це стало наслідком форс-мажорних обставин, а саме: пожежі, повені, землетрусу або іншого стихійного лиха, війни, військових дій будь-якого роду, прийняття нормативних актів чи інших дій з боку повноважних органів державної влади, істотно впливають на виконання цього договору сторонами, а також інших обставин, які знаходяться поза контролем сторін; при цьому термін виконання зобов`язань сторонами відкладається відповідно до періоду часу, протягом якого діяли такі обставини.
Про настання форс-мажорних обставин, можливий термін їх припинення, сторона, для якої вони настали, сповіщає іншу сторону негайно; у випадку дії форс-мажорних обставин більше 30-ти днів, будь-яка із сторін може вимагати розірвати цей договір (пункт 8.2 договору).
Пунктом 8.3 договору унормовано, що настання форс-мажорних обставин повинно бути документально підтверджено уповноваженим органом (обласне відділення Гідрометеорологічного центру Міністерства екології та природних ресурсів, управлінням сільського господарства тощо), які підтверджують факт нанесення та причини збитків.
Цей договір набуває чинності з моменту його належного підписання сторонами та скріплення печатками (п. 10.1 договору).
Договір діє до повного виконання сторонами своїх взаємних зобов`язань (п. 10.2 договору).
Позивачем на виконання умов договору, платіжним дорученням від 14.07.2020 №20067144, здійснено передоплату вартості товару в розмірі 25.007.289,60 грн.
В подальшому відповідачем частково виконано зобов`язання з поставки товару за договором та здійснено поставку товару в кількості 2.843,38 тони, про що свідчать видаткові накладні, а саме: - від 16.09.2020 №76 на загальну кількість товару - 45,1 тон; - від 18.09.2020 №77 на загальну кількість товару - 205,88 тон; - від 19.09.2020 №78 на загальну кількість товару - 222,22 тони; - від 21.09.2020 №79 на загальну кількість товару - 590,86 тон; - від 22.09.2020 №80 на загальну кількість товару - 330,86 тон; - від 23.09.2020 №81 на загальну кількість товару - 273,22 тони; - від 24.09.2020 №82 на загальну кількість товару - 343,08 тони; - від 25.09.2020 №83 на загальну кількість товару - 307,26 тон; - від 25.09.2020 №84 на загальну кількість товару - 27,04 тони; - від 26.09.2020 №85 на загальну кількість товару - 196,88 тон; - від 27.09.2020 №86 на загальну кількість товару - 39,26 тон; - від 23.10.2020 №93 на загальну кількість товару - 103,3 тони; - від 04.11.2020 №94 на загальну кількість товару - 79,26 тон; - від 05.11.2020 №95 на загальну кількість товару - 79,16 тон.
Отже, об`єм непоставленого товару становить 1.826,62 тон = 4.670 тон – 2.843,38 тони.
В матеріалах справи міститься перелік земельних ділянок (полів), на яких мало здійснюватися вирощування товару продавцем.
Сторонами у період з 16.09.2020 по 13.11.2020 було укладено додаткові угоди, якими розраховано та зафіксовано остаточну вартість товару, а саме: - від 16.09.2020 №60437644; - від 18.09.2020 №60437669; - від 19.09.2020 №60437720; - від 21.09.2020 №60438246; - від 22.09.2020 №60438248; - від 23.09.2020 №60438249; - від 24.09.2020 №60438250; - від 25.09.2020 №60440376; - від 25.09.2020 №60438251; - від 26.09.2020 №60440373; - від 27.09.2020 №60440377; - від 03.11.2020 №60444156; - від 13.11.2020 №60446455; - від 13.11.2020 №60446456.
Відповідно до актів від 26.08.2020 обстеження посівів соняшнику, які постраждали внаслідок надзвичайної ситуації природного характеру в Приватного підприємства "Лендфорт Дніпро" Нікопольського району Дніпропетровської області, при обстеженні комісією встановлено, що на момент збирання, густота посіву відповідає нормам (45 тис. рослин/га), але внаслідок сильної спеки та тривалої посухи діаметр кошика рослини нормам не відповідає і має розмір 10-12 см в діаметрі, сім`янка невиповнена зовсім, або виповнена частково (20-40% від всього кошика), що може призвести до суттєвого зменшення врожайності соняшника.
Згідно із інформаційним листом, який 22.10.2020 було направлено на електронну скриньку позивача, відповідач проінформував про відсутність можливості повністю виконати своє зобов`язання по договору від 10.06.2020 №60412219; причиною є засушливі погодні умови, які склалися в Дніпропетровській області; дані обставини знаходяться поза контролем підприємства, що не дало змоги отримати достатню кількість врожаю насіння соняшнику для повного виконання умов договору та просить внести зміни до пункту 2.1.2 договору та вказати загальний об`єм поставки соняшнику – 2.814 тон.
Також в матеріалах справи міститься протокол Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Першотравневської територіальної громади від 18.07.2022 №15 позачергового засідання, відповідно до якого за результатом розгляду документів, наданих директором Приватного підприємства "Лендфорт Дніпро" комісія вирішила: - надзвичайна ситуація, яка склалася у Приватного підприємства "Лендфорт Дніпро" у 2020 році відповідає коду 20323 надзвичайних ситуацій ДК 019-2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 №457 (надзвичайна ситуація пов`язана з масовим засиханням та загибеллю посівів і створених 1-3 річних лісових культур, унаслідок засухи).
Згідно із сертифікатом Запорізької торгово-промислової палати від 27.07.2022 №2300-22-0483 Про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): виняткові погодні умови (засуха в Нікопольському районі Дніпропетровської області) період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 23.06.2020 по 26.08.2020.
Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Предметом позову в цій справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення пені та штрафу за неналежне виконання зобов`язання з поставки товару (високоолеїнове насіння соняшнику, урожаю 2020 року) за договором поставки №60412219 від 10.06.2020.
Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач вказував на настання обставин непереборної сили (виняткові погодні умови, а саме: засуха), які унеможливили виконання відповідачем договору поставки № 60412219 від 10.06.2020. 
Доводи апеляційної скарги щодо не підтвердження відповідачем наданими доказами непоставки товару в кількості 1826,62 т. через дію форс-мажорних обставин, колегією суддів відхиляються, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно із статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 3 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).
У пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути. 
За змістом частини 2 статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.
Так, норма частини 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
В статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. 
Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.
Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5) (нова редакція), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.
ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:
- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;
- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;
- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.
У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін.
Наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор або сертифікату регіональних торгово-промислових палат суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
У п. 8.3 договору поставки визначено, що настання форс-мажорних обставин повинно бути підтверджено документально уповноваженим органом (обласне відділення Гідрометеорологічного центру Міністерства екології та природних ресурсів, управлінням сільського господарства тощо), які підтверджують факт нанесення та причини збитків.
До справи відповідач долучив такі докази на підтвердження факту настання форс-мажорних обставин, через які зобов`язання з поставки товару позивачу відповідач виконав частково, а саме:
(1) Відповідач долучив до справи лист Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології від 05.07.2022 за №994-04/36-701, яким підтверджено, що погодні умови у літній період 2020 року, зокрема, у Нікопольському районі Дніпропетровської області для вегетації соняшника склалися несприятливі через тривалу суху, спекотну, з суховійними явищами погоду. 
У листі від 05.07.2022 відзначається, що внаслідок засухи на ряді площ у рослин соняшника відмічається втрата тургору в`янення рослин, передчасне пожовтіння та засихання листків різних ярусів, слабке формування репродуктивних органів, уповільнений ріст кошиків та загальне погіршення стану рослин, що призвело до суттєвого зниження врожайності соняшника.
(2) Також до справи долучено акт обстеження посівів соняшнику на території Криничуватської сільської ради, які постраждали внаслідок надзвичайної ситуації природного характеру в ПП “Лендфорт Дніпро” Нікопольського району Дніпропетровської області від 26.08.2020, у якому, зокрема, зазначено, що внаслідок сильної спеки та тривалої посухи діаметр кошика рослини нормам не відповідає, що може призвести до суттєвого зменшення врожайності соняшника. 
(3) Також до справи долучено акт обстеження посівів соняшнику на території Лошкарівської сільської ради, які постраждали внаслідок надзвичайної ситуації природного характеру в ПП “Лендфорт Дніпро” Нікопольського району Дніпропетровської області від 26.08.2020, у якому, зокрема, зазначено, що внаслідок сильної спеки та тривалої посухи діаметр кошика рослини нормам не відповідає, що може призвести до суттєвого зменшення врожайності соняшника.
(4) Відповідач звернувся до Голови Першотравневської сільської ради із листом від 14.07.2022 за вих.№14-07/22юр, у якому відповідач просив голову Першотравневської сільської ради провести позачергове засідання Першотравневської сільської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій та визначити ситуацію, яка склалася у відповідача під час вирощування посівів соняшнику на площі 1.947,38га у 2020 році, як надзвичайну, відповідно до класифікатора за ДК 019:2010 код 20323 (надзвичайна ситуація, пов`язана з масовим засиханням та загибеллю посівів і створених 1-3 річних лісових культур, засухи).
За результатами проведення позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Першотравневської територіальної громади складено протокол №15 від 18.07.2022, у якому зафіксовано рішення за підсумками оцінки документів наданих відповідачем, а саме надзвичайна ситуація, яка склалася у відповідача в 2020 році відповідає коду 20323 надзвичайних ситуацій ДК 019-2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 №457 (надзвичайна ситуація пов`язана з масовим засиханням та загибеллю посів і створених 1-3 річних лісових культур, унаслідок засухи). 
(5) Відповідач до справи долучив звіти про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду за період з 2017 року до 2020 року, аналізуючи які суд вбачає зменшення обсягу виробництва соняшника у 2020 році в порівнянні з попередніми роками.
(6) Відповідач звернувся до інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України з листом від  12.07.2022 за вих.№12-07/22юр, у якому відповідач просив надати науково-обґрунтований висновок з таких питань: чи відповідають технологічні заходи та регламенти робіт (технологічні карти) по вирощуванню насіння соняшника, застосовані у 2020 році відповідачем, існуючим методичним рекомендаціям вирощування гібридів соняшнику в умовах південного степу України та чи можливо було вжити з боку відповідача (у погодних умовах, що склалися в 2020 році на Дніпропетровщині), агрономічних заходів, які б дозволили уникнути негативного впливу несприятливих погодних умов та недопустити зниження врожайності насіння соняшнику на площі 1.947,38 га.
У відповідь на лист відповідача Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України листом від 19.07.2022 за №167 відповів, що після розгляду представленого підприємством пакету документів щодо проведеного циклу агрономічних заходів по вирощуванню насіння соняшнику на загальній площі 1.947,38 га та погодних умов за вегетаційний період соняшнику встановлено: 1. Агротехнічні прийоми по вирощуванню соняшника та регламенти їх проведення, що було надано відповідачем за 2020 рік, в повній мірі відповідають сучасним методичним рекомендаціям по вирощуванню гібридів соняшнику в умовах Південного Степу України, а саме витримано весь технологічний процес, строки та терміни проведення агрозаходів. 2. Також Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України зауважив, що оскільки в зоні Степу погодні умови вегетаційного періоду соняшнику є не менш впливовішим чинником на формування його врожайності, то за достатньо підвищеної температури повітря та незначної кількості опадів у 2020 році, компенсувати недобір урожаю за рахунок агротехнічних заходів не було можливим.
(7) Відповідач звернуся із заявою від 25.07.2022 за вих.№07-25/юр до президента Запорізької регіональної торгово-промислової палата про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб`єктів господарювання/фізичних осіб за договірними зобов`язаннями. У такій заяві відповідач послався на договір №60412219 від 10.06.2022 і на документи, в підтвердженням обставин непереборної сили, які наявні в матеріалах даної справи.
За результатами розгляду заяви про засвідчення форс-мажорних обставин Запорізька торгово-промислова палата видала сертифікат №2300-22-0483 (від 27.07.2022 за №03.3/175) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): виняткові погодні умови (засуха в Нікопольському районі Дніпропетровської області) щодо обов`язку з поставки високоолеїнового насіння соняшнику врожаю 2020 року в кількості 1.826,62 тон в термін до 30.10.2020 за договором поставки №60412219 від 10.06.2020 укладеного з дочірнім підприємством з іноземною інвестицією “Сантрейд” (позивачем), які унеможливили його виконання у зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання: 23.06.2020 дата закінчення: 26.08.2020.  
Здійснивши правовий аналіз наявних у справі доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що недопоставка товару сталася внаслідок непереборної сили (засухи).
Судом першої інстанції було слушно зауважено, що з матеріалів справи вбачається, що незважаючи на проведення повного циклу агрономічних заходів по вирощуванню насіння соняшнику відповідач не зміг відвернути несприятливі для себе наслідки у вигляді відсутності можливості виконати умови договору належним чином. Більш того, обставини, на які відповідач посилається як на підставу звільнення його від відповідальності за невиконання зобов`язань, мали місце вже після укладення договору. Отже, в даному випадку мова йде про надзвичайність та невідворотність обставин, які стали перешкодою для належного виконання обов`язку відповідача з поставки товару.
Аргументи скаржника про те, що сертифікат ТПП було отримано відповідачем лише через два роки після події порушення зобов`язання, що, на думку апелянта, ставить під сумнів його доказову вагу, колегією суддів відхиляються як необґрунтовані. Адже, сертифікат Запорізької ТПП №2300-22-0483 від 27.07.2022 засвідчив обставини непереборної сили (засуха в Нікопольському районі Дніпропетровської області), що стосуються саме спірних правовідносин за договором поставки №60412219 від 10.06.2020 у період дії форс-мажорних обставин з 23.06.2020 по 26.08.2020.
За усталеною практикою Верховного Суду, потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.
Окрім цього, колегія суддів зауважує, що сертифікат ТПП є лише одним із досліджених судом документів в сукупності, на підставі яких судом виснувано про доведеність настання обставин непереборної сили (засухи) для відповідача під час виконання спірного договору поставки.
Щодо доводів апеляційної скарги про тривале неповідомлення відповідачем позивача про настання форс-мажору з огляду на укладення між сторонами додаткових угод в період з 16.09.2020 по 13.11.2020, апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з інформаційним листом, який 22.10.2020 було направлено на електронну скриньку позивача, відповідач інформував про відсутність можливості повністю виконати своє зобов`язання по договору від 10.06.2020 №60412219; причиною є засушливі погодні умови, які склалися в Дніпропетровській області; дані обставини знаходяться поза контролем підприємства, що не дало змоги отримати достатню кількість врожаю насіння соняшнику для повного виконання умов договору та просить внести зміни до пункту 2.1.2 договору і вказати загальний об`єм поставки соняшнику - 2 814 тон.
Позивач не спростував отримання ним вказаного листа відповідача.
Згідно з п. 2.1.2 договору продавець зобов`язується зібрати увесь врожай на посівній площі протягом періоду з 15.08.2020 по 15.10.2020. Тобто, з вказаного слідує, що направлення на електронну пошту позивача інформаційного листа від 22.10.2020 є повідомленням останнього про неможливість повністю виконати зобов`язання за договором через існування форс-мажорних обставин (засуха). 
У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 зроблено висновок про те, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).
Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №904/5328/21.
Колегія суддів констатує, що у спірному договорі поставки відсутнє положення, яке б свідчило про втрату стороною права посилання на форс-мажор, у разі неповідомлення (несвоєчасне повідомлення) про його (форс-мажору) настання іншої сторони.
З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень п. 8.2 договору з боку відповідача, відтак, відповідачем не втрачено право посилатися на форс-мажор.
Щодо аргументів скаржника про те, що сертифікат ТПП подано та долучено до матеріалів справи з порушенням норм ГПК України, апеляційний господарський суд зазначає про таке.
Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Згідно з ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Як вбачається з матеріалів справи, сертифікат Запорізької ТПП від 27.07.2022 був поданий до суду першої інстанції разом із клопотанням про залучення доказів до матеріалів справи (т. 3, а.с. 23), в обґрунтування якого зазначено, що для підтвердження наведених у відзиві обставин, відповідач 25.07.2022 звернувся з заявою до Запорізької регіональної ТПП, та 28.07.2022 було отримано сертифікат №2300-22-0483 про дію форс-мажорних обставин з 23.06.2020 по 26.08.2020. Зважаючи на отримання даного доказу вже після подання відзиву на позовну заяву, відповідач просив долучити до матеріалів справи вказаний сертифікат ТПП.
Колегія суддів зауважує, що у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022, при первісному розгляді цієї справи, судом першої інстанції було надано оцінку сертифікату Запорізької ТПП. Відтак, вбачається, що судом був прийнятий до матеріалів справи зазначений сертифікат.
Окрім цього, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, що в даному випадку не відбулося. У той час як порушення норм процесуального права, визначені ч. 3 ст. 277 ГПК України, відсутні.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що спірний товар є річчю, що визначена родовими, а не індивідуальними ознаками, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 184 ЦК України визначено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.
Поділ речей на речі, визначені індивідуальними ознаками, та речі, визначені родовими ознаками, пов`язаний як з природними властивостями речей, так і з способами їхньої індивідуалізації. Поряд із предметами, єдиними у своєму роді, до речей, визначених індивідуальними ознаками, можуть бути віднесені речі, певним способом виокремлені учасниками правочину з маси однорідних речей.
З цього питання судом встановлено наступне.
1. На виконання умов договору відповідач взяв на себе зобов`язання виробити та передати позивачу високоолеїнове насіння соняшнику (насіння соняшнику з високим вмістом олеїнової кислоти) урожаю 2020 року (п. 1.1 договору).
Тобто, обов`язок, зокрема, виробити високоолеїнове насіння соняшнику покладено безпосередньо на відповідача, а не на іншу особу.
Разом з цим урожай має бути 2020 року, а не будь-якого іншого року.
2. Підписуючи договір відповідач гарантував позивачу, що є сільськогосподарським товаровиробником, а весь обсяг товару, що визначений цим договором, було (чи буде) вироблено (вирощено) особисто відповідачем як сільськогосподарським товаровиробником (п. 1.2 договору).
Тобто, для позивача, при укладенні договору принципове значення мав факт того, що саме відповідачем (а не будь-якою іншою особою) буде вироблено (вирощено) високоолеїнове насіння соняшника. 
3. Відповідач також зобов`язався поставити позивачу весь урожай насіння соняшнику, у кількості не нижче мінімальної, який буде вирощений та зібраний в аграрний період (2020/2021) на земельній ділянці/ділянках сільськогосподарського призначення. Детальний перелік за кадастровим планом полів, на яких буде вирощуватися товар вказується у додатку до цього договору (п. 2.1.1 договору).
Тобто, товар – високоолеїнове насіння соняшнику має бути особисто вирощеним відповідачем на чітко визначених у договорі земельних ділянках.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що товар, обумовлений договором, є індивідуально визначеною річчю.
Аргументи скаржника про можливість відповідача поставити товар за рахунок урожаю з інших полів продавця відхиляються як необґрунтовані та такі, що не підтверджені матеріалами справи, оскільки докази того, що на інших полях відповідача був урожай, що міг бути поставлений позивачу, відсутні.
Посилання апелянта на висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 06.06.2018 у справі №922/2272/17, від 23.11.2023 у справі №922/401/23 не є релевантними до спірних правовідносин.
Доводи апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції ст. 607 ЦК України, відхиляються як такі, що ґрунтуються на власному помилковому тлумаченні скаржником норм права.
Так, відповідно до ст. 607 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.
Обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об`єктом виконання). Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов`язання (такий висновок наведено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 11.10.2019 у справі №910/3319/18).
Як встановлено судом, предметом договору є поставка товару – соняшнику урожаю 2020 року, однак оскільки засуха тривала протягом всього періоду вирощування соняшнику урожаю 2020 року виникли обставини неможливості виконання зобов`язання з поставки соняшнику урожаю 2020 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що високоолеїнове насіння соняшника урожаю 2020 року, яке, за умовами договору, мало бути вирощене особисто відповідачем на посівних площах, кадастрові номери яких перелічені в додатку до договору відноситься до індивідуально визначеної речі, а тому, підставним є висновок відповідача, що станом на 10.11.2020 у відповідача були припиненими зобов`язання з поставки товару у розмірі 4.670 тон (+/-3%), а саме зобов`язання з поставки товару у кількості 2.843,38 тон припинилося виконанням (ст. 599 ЦК України); зобов`язання з поставки товару у кількості 1.826,62 тон припинилося неможливістю виконання (ст. 607 ЦК України).
Таким чином, оскільки відповідач у період з 23.06.2020 до 26.08.2020 був звільнений від відповідальності через існування форс-мажорних обставин, а в подальшому зобов`язання з поставки товару у розмірі 4.670 тон (+/-3%), а саме зобов`язання з поставки товару у кількості 2.843,38 тон припинилося виконанням; зобов`язання з поставки товару у кількості 1.826,62 тон припинилося неможливістю виконання, відсутні підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача сум пені та штрафу за недопоставку товару.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, водночас не доводячи його незаконності та необґрунтованості, а тому не можуть бути підставами для його зміни чи скасування.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів відхиляє аргументи апелянта як необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і обставини, надав їх належну правову оцінку.
Порушень або неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують мотивів та висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні від 07.03.2024, відсутні підстави для його скасування в розумінні ст. 277 ГПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -   

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "САНТРЕЙД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 у справі №904/1719/22 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2024 у справі №904/1719/22 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 14.07.2025

Головуючий суддя                                                                 О.В. Чус

Суддя                                                                                    І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                     М.О. Дармін