ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 липня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/16618/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року 
у адміністративній справі № 160/16618/24 за позовом ОСОБА_1 до   Національної поліції України про   визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, 
      
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року  задоволено адміністративний позов   ОСОБА_1 , визнано протиправними дії Національної поліції України щодо не включення до складу щомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 22.11.2022 року по 15.01.2024 року грошових складових: надбавки за специфічні умови проходження служби (100%) - 15000,00 грн.; доплати за науковий ступінь (10%) - 760,00 грн.; премії (130%) - 39988,00 грн., додаткової винагороди 30000,00 грн., та зобов`язано Національну поліцію України здійснити ОСОБА_1 перерахунок виплаченої заробітної плати за період з 22.11.2022 року по 15.01.2024 року із включенням до щомісячних грошових складових: надбавки за специфічні умови проходження служби (100%) - 15000,00 грн.; доплати за науковий ступінь (10%) - 760,00 грн.; премії (130%) - 39988,00 грн., додаткової винагороди 30000,00 грн., а також виплатити на користь ОСОБА_1 різницю у розмірі заробітної плати із врахуванням обов`язкових платежів, податків та зборів до бюджету за період з 22.11.2022 року по 15.01.2024 року.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав його незаконності внаслідок ухвалення без належного правового обґрунтування, без жодного посилання на діючи норми матеріального права, які дають підстави для застосування їх до спірних правовідносин, а також неправомірного врахування інформації, що надана в інших справах, зокрема: у справі № 160/24396/23 щодо середнього грошового утримання упродовж 2022-2023 отриманого діючими співробітниками поліції за аналогічною посадою – радник Голови Департаменту забезпечення діяльності голови НПУ з зазначенням розміру премії, та усіх видів надбавок та доплат за категоріями передбачених чинним законодавством та нормативними актами у тому числі доплат поліцейським та військовослужбовцям під час запровадження військового стану; та у справі № 160/2108/24, в який міститься інформація про встановлені позивачу при звільненні види грошового забезпечення (наказ НПУ від 15.01.2024 року № 65), що в сукупності на переконання відповідача є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
          Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що спірний період з 22.11.2022 по 15.01.2024 включає в себе перебування позивача на двох різних посадах: з 22.11.2022 на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови (посада 1), на якій позивач поновлений на підставі судових рішень у справі 160/14391/22; з 12.01.2024 по 15.01.2025 - на посаді радника Голови організаційно-аналітичного відділу Департаменту забезпечення діяльності Голови (посада 2) на підставі поданого позивачем рапорту від 12.01.2024 (наказ НПУ від 12.01.2024 № 60 о/с). При цьому, відповідач акцентує увагу на тому, що позивачу наказом НПУ від 22.02.2022 № 256 відповідно до Постанови № 988 та згідно зі статтею 78 Закону № 580 було установлено посадовий оклад 7600 грн, а стаж служби в поліції станом на 15 лютого 2022 року було визнаено у розмірі 23 роки 06 місяців 00 днів, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, і саме згідно вказаного наказу грошове забезпечення позивача складалося з посадового окладу 7600 грн, надбавки за вислугу років в поліції (додаток 11 до Постанови № 988) та окладу за спеціальне звання, а інші складові грошового забезпечення поліцейського позивачу не встановлювалися та інших наказів щодо грошового забезпечення позивача НПУ до 12.01.2024 не видавалося.
Одночасно, наголошуючи на тому, що посадовий оклад позивача на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови станом на 24.04.2022 року у розмірі 7600,00 грн., що включало: посадовий оклад 7600,00 грн., оклад за спеціальне звання 2400,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) 4500,00 грн. було визначено згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року у справі №160/7417/22, яке набрало законної сили, відповідач вважає, що у спірному періоді заробітна плата позивача повинна бути обрахована тільки з урахуванням посадового окладу 7600,00 грн., окладу за спеціальне звання 2400,00 грн. і надбавки за вислугу років (45%) 4500,00 грн, і відповідно, саме з таких складових грошового забезпечення Золотоноші виплачено грошове забезпечення за посадою радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності. Крім того, на посаді  радника Голови організаційно-аналітичного відділу Департаменту забезпечення діяльності Голови наказом НПУ від 12.01.2024 № 60 о/с, яким полковник поліції ОСОБА_1 був призначений на цю посаду і звільнений у подальшому, позивачу відповідно до Постанови № 988 та згідно зі статтею 78 Закону № 580 було установлено посадовий оклад 7600 грн.,  а іншим наказом НПУ від 12.01.2024 № 64 о/с полковнику поліції ОСОБА_1 на посаді радника Голови організаційно-аналітичного відділу Департаменту забезпечення діяльності Голови було установлено надбавку за специфічні умови служби в поліції в розмірі 100 % та доплату за науковий ступінь доктора юридичних наук у розмірі 10 %, і встановлено стаж служби в поліції станом на 12 січня 2024 року у розмірі 25 роки 04 місяців 28 днів, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років. Відповідно, на підставі вказаних наказів (від 12.01.2024 № 60 та №64) грошове забезпечення позивача складалося з посадового окладу 7600 грн, надбавки за вислугу років в поліції, окладу за спеціальне звання та додаткових видів грошового забезпечення, що встановлені позивачу цими наказами.
Акцентуючи увагу на тому, що при звільненні позивача зі служби в поліції з 15.01.2024 за власним бажанням згідно наказу НПУ від 15.01.2024 № 65 о/с йому було установлено премію для проведення розрахунку при звільненні у розмірі 130 %, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції та компенсацію за невикористані відпустки, а також визначено стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні - 25 років 05 місяців 01 день та вислугу років для призначення пенсії - 30 років 00 місяців 22 дні, відповідач наголошує, що за період з 18.08.2022 по 15.01.2024, що охоплює спірних період, позивачу було здійснено виплати у розмірі 252703,30 грн. виходячи з усіх видів грошового забезпечення, які були йому встановлені на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності та на посаді радника Голови організаційно-аналітичного відділу Департаменту забезпечення діяльності Голови із розрахунку: посадового окладу у розмірі 7600,00 грн (підстава: наказ НПУ від 22.02.2022 № 256 о/ с); окладу за спеціальним званням у розмірі 2400,00 грн (підстава: наказ НПУ від 22.02.2022 № 256 о/с, наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 07.11.2015 № 1о/с); надбавки за стаж служби в поліції за період з 18.08.2022 по 15.08.2023 (45 % ) у розмірі 4500,00 грн та за період з 16.08.2023 по 15.01.2024 50 % у розмірі 5000,00 грн (підстава: наказ НПУ від 22.02.2022 № 256 о/с); надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції (100 %) за період з 12.01.2024 по 15.01.2024 у розмірі 1935,48 грн (підстава: наказ НПУ від 12.01.2024 № 64 о/с); премії (130 %) за період з 01.01.2024 по 15.01.2024 у розмірі 12079,09 грн (підстава: наказ НПУ від 15.01.2024 № 65 о/с); доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук за період з 12.01.2024 по 15.01.2024 (10 %) у розмірі 98,06 грн (підстава: наказ НПУ від 12.01.2024 № 64 о/с); додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, за 4 доби січня 2024 року, з 12.01.2024 по 15.01.2024 у розмірі 1290,32 грн (підстава наказ НПУ від 09.02.2024 № 138), а також індексація грошового забезпечення за період з 18.08.2022 по 15.01.2024 у розмірі 3668,38 грн. При цьому, стосовно виплати позивачу з 12.01.2024 надбавки за спеціальні умови проходження служби в поліції та доплати за науковий ступінь доктора юридичних наук, відповідач посилаючись на положення  ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» та на пункти 1, 3, 6 розділу 1 Порядку № 260 вказує, що усі виплати, що належать поліцейському зокрема, премій, додаткової винагороди, доплати за науковий ступінь, надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції носять виключно індивідуальних характер, відповідно, такі виплати встановлюються кожному поліцейському окремо на підставі відповідних наказів з урахуванням посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання, і включення таких виплат до складу грошового забезпечення має здійснюватися на підставі прийнятого відповідного наказу командира (начальника). 
За вказаних обставин відповідач розцінює інформацію у справі № 160/24396/23 щодо середнього грошового утримання упродовж за січень-жовтень 2023 року іншими співробітниками поліції за аналогічною посадою у спірних правовідносинах щодо встановлення та виплати грошового забезпечення поліцейському за посадою, яку він обіймає та на якій йому в індивідуальному порядку встановлюються додаткові види грошового забезпечення - безпідставною, оскільки така інформація не є доказом у справі, що слухається, та не стосується заявленого предмету позову виходячи саме з того, що всі надбавки та доплати, преміювання виплачуються індивідуально, на підставі мотивованого подання та згідно наказу про їх встановлення, яких матеріали справи не містять, а тому відповідач вважає, що оскаржуваним у цій справі рішенням суд першої інстанції перебрав на себе дискреційні повноваження відповідача, зобов`язавши останнього нарахувати та виплатити позивачу у встановлених ним розмірах, що не  відповідає принципам здійснення адміністративного судочинства. Окрім того, відповідач наголошує, що наведені ним доводи апеляційної скарги на судове рішення у цій справі повністю  відповідають встановленому при розгляду справі № 160/24396/23 у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 06.06.2024, і тому вважає, що у спірних правовідносинах грошове забезпечення позивачу за спірний період (з 22.11.2022 по 15.01.2024) виплачено на підставі наказів повністю.
          Мотивуючи неправомірність встановлення судом в оскаржуваному рішенні грошових складових позивачу щодо встановлення, нарахування та виплати надбавки за специфічні умови проходження служби та науковий ступень, відповідач посилаючись на положення  пункту 4 та пункту 9 розділу ІІ Порядку № 260 знову ж таки акцентує увагу апеляційної інстанції на тому, що у період часу з 15.02.2022 до 12.01.2024 уповноваженим керівником мотивоване подання про встановлення полковнику поліції ОСОБА_1 , раднику Голови ДЗДГ, надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції і доплата за науковий ступінь поліцейським наказом по особовому складу ОСОБА_1 не встановлювалися та не виплачувалися, а з приводу встановлення позивачу розміру та нарахування премії відповідач посилаючись на зміст пункту 12 розділу ІІ Порядку № 260 та пункти 54-58 постанови Верховного Суду від 27 квітня 2020 року по справі № 816/2038/17, акцентує увагу на тому, що виплата премій поліцейським здійснюється також саме за наказами керівників органів поліції.
Стосовно відсутності у позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої для поліцейських пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», на підставі аналізу положень вказаної постанови № 168 та ст.ст.2, 17, 94 Закону України «Про Національну поліцію», п.3 Порядку № 260 та Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» і № 69 «Про загальну мобілізацію», відповідач вказує на тимчасовий характер додаткової винагороди, яка є видом грошового забезпечення поліцейського і яка виплачується за період проходження служби під час дії воєнного стану за умови виконання службових обов`язків в обставинах військової агресії РФ проти України. Вказуючи на те, що статус поліцейського сам по собі автоматично не забезпечує особі права на отримання додаткової винагороди, і обставини, які унеможливлюють нарахування й виплати поліцейському зазначеної винагороди можуть бути різними, проте мають бути пов`язаними із фактичним невиконанням службових обов`язків без поважних причин, відповідач посилаючись на положення пунктів 2, 7, 9 затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.11.2022 № 775 Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, якими визначений механізм і розмір виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, поліцейським на період воєнного стану - наголошує, що оскільки у спірний період з 22.11.2022 по 12.01.2024 позивач по справі фактично не працював, посадові обов`язки та основні обов`язки поліцейського, а також повноваження поліції в місцях завдання ракетних ударів та/або ударів безпілотних літальних апаратів фактично не виконував, безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) не брав, і накази про виплату такої винагороди пропорційно відпрацьованому часу в зазначений період не видавалися, то й розрахунок передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди відповідно до фактично відпрацьованого позивачем часу в цей період у встановленому порядку правомірно відповідачем не здійснювався, тим більш, що 12.01.2024 позивач до виконання службових обов`язків поліцейського не приступив, був відсутній на службі, за місцем поновлення не прибув, одночасно фактично був звільнений зі служби в поліції за власним бажанням, а отже у спірний період не набув права на отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, так як не виконував завдань поліцейської служби.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач на спростування доводів відповідача вказує, що  саме рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 дає підстави для висновку про його право на отримання у спірний період грошового забезпечення та спірних у цій справі винагород і доплат, виплата яких була поновлена на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022 згідно судового рішення у справі № 160/14391/22, яке набрало законної сили 17.04.2023, саме на виконання якого Національною поліцією України було видано наказ від 25.01.2023 № 89 о/с, яким його
поновлено на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022. Оскільки наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 21.11.2022 № 530 о/с, яким його, полковника поліції було звільнено зі служби в поліції, булоскасовано рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №160/20015/22, а під час розгляду судом даного спору з наданих суду доказів є встановленим факт його поновлення на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з серпня 2022 року та звільнення з 15 січня 2024 року зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням) (наказ голови Національної поліції України №65о/с від 15.01.2024 р), позивач наголошує, що за період з 18.08.2022 по 15.01.2024 року включно відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачу грошове забезпечення з урахуванням всіх складових відповідно до займаної ним посади. Тобто, на переконання позивача, відповідно до вимог чинного законодавства і вказаної постанови суду є чіткий перелік обов`язкових складових грошового забезпечення, але незважаючи на ці обставини відповідач самостійно у незаконний спосіб безпідставно позбавив його окремих видів та складових грошового забезпечення.
Крім того, позивач наголошує, що відповідач не виплачував взагалі жодного виду грошового забезпечення у спірний період, що є грубим порушенням трудового законодавства. Вказуючи на безпідставність доводів відповідача про відсутність підстав для встановлення йому додаткових видів грошового забезпечення і додаткових доплат та для нарахування грошового забезпечення оскільки «після поновлення позивача на посаді радника Голови з 18.08.2022 на підставі наказу Національної поліції України від 25.01.2023 року № 89 о/с, він до Національної поліції України для проходження служби не прибув, хоча був обізнаний про своє поновлення», позивач звертає увагу на те, що суд у своїй постанові від 06.05.2025 по цій справі №160/16618/24 правильно зазначив: «позивачем до матеріалів справи було долучено заяву від 14.09.2023, в якій останній просив повідомити його про наказ щодо поновлення на службі в поліції. Позивачем надано суду рапорт від 27.09.2023, який був складений через недопуск його до роботи в Національній поліції України. У вказаному рапорті позивач також просив повідомити про результати розгляду рапорту та письмово проінформувати, коли він зможе приступити до виконання службових обов`язків. В заяві від 14.09.2023 позивач просив відповідача виплати грошове забезпечення з 18.08.2023 та повідомити, коли йому приступити до виконання своїх службових обов`язків, повідомив про існування перешкод щодо допуску його до робочого місця», що в свою чергу є беззаперечним підтвердженням того, що після прийняття відповідачем наказу від 25.01.2023 № 89 о/с, яким позивача поновлено на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022, він ( ОСОБА_1 ) вживав заходи для продовження проходження служби в поліції, а  матеріали справи в свою чергу не містять доказів, що позивач дійсно був ознайомлений з наказом про поновлення його на посаді, як і доказів, що відповідач повідомляв про необхідність приступити до виконання обов`язків радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України.
          В той же час відповідач, стверджуючи, що позивач був обізнаний про своє поновлення на посаді та не з`являвся на роботу для виконання свої посадових обов`язків, доказів оформлення належним чином фактів прогулу відносно позивача та вжиття заходів дисциплінарного впливу за це, суду не надано». Окремо, позивач звертає увагу на те, колегія апеляційного адміністративного суду у своєму рішенні від 06 червня 2025 у справі № 160/24396/23 чітко встановила: що «доводи відповідача про можливість вирішення таких вимог в порядку ст.236 КЗпП України є помилковими. Так, відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Середній заробіток в цих правовідносинах за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Виплата грошового забезпечення у період, з якого працівника поновлено за рішенням суду на посаді, та виплата середнього заробітку, в порядку ст. 236 КЗпП України, різні за своїм змістовим значенням виплати. В спірному випадку, судом під час розгляду справи встановлено протиправну бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті позивачу грошового забезпечення за період з 22.11.2022 по 15.01.2024 року (день його звільнення зі служби в поліції)». Тобто, фактично своїм рішенням колегія апеляційного адміністративного суду вже раніше підтвердила його гарантоване державою Україна право в частині отримання середнього грошового забезпечення по посаді радника Голови НПУ за період з 18.08.2022 по 15.01.2024. Окремо позивач підкреслює, що колегія суду у вище згаданому рішенні зазначила «щодо наданих відповідачем доказів встановлення позивачу з 12.01.2024 року надбавки за спеціальні умови проходження служби в поліції та доплати за науковий ступінь доктора юридичних наук (наказ №64 від 12.01.2024р та відповідні подання), такі докази мають бути враховані відповідачем при здійсненні обрахунку зоборгованості з виплати грошового забезпечення позивача за спірний період» і вище перелічені висновки є встановленим юридичним фактом закріпленим у колегіальному рішенні адміністративного
апеляційного суду. 
Виходячи з того, що факт порушення трудового законодавства виник у наслідок незаконних дій з боку окремих службових осіб НПУ, які у незаконний спосіб усунули мене від виконання службових обовязків у 2022 році, а у подальшому з метою невиконання рішення суду про поновлення на службі зазначені службові особи видали наказ 89/ос від 25.01.2023 яким його було умисно поновлено з 2022 року не як поліцейського, а як цивільну особу (про це прямо та неодноразово заявлялось представниками НПУ в інших судових справах), що відбулося з метою недопущення його до виконання службових обовязків, позивач вважає цей наказ фіктивним і виданим лише з метою створення ілюзорної уяви про начебто виконання рішення суду про поновлення на посаді, а сам наказ не було реалізовано у законний спосіб, про що свідчить відповідь податкової служби щодо факту відсутності офіційного оформлення його на будь якій посаді, будь то поліцейський чи цивільного (відповідь ДПС міститься у матеріалах справи), на переконання позивача службові особи НПУ умисно не оформлювали його на службі в поліції, не допускали до робочого місця, та протидіяли, шляхом активного недопуску на службу, у виконанні ним службових обов`язків, і відповідно, у звязку з тим, що він не був офіційно оформлений на службі у спірний період саме з вини роботодавця, накази про преміювання і інші документи з питань проходження служби і були відсутні. Таким чином, позивач вважає, що саме внаслідок незаконних дій НПУ він був позбавлений права на працю та оплату праці, що фактично створило загрозу життю і здоров`ю для нього та членів його родини, тому встановлені судом у цій справі розміри грошового забезпечення є лише середнім розміром грошового забезпечення за посадою яку він обіймав у той період, тому виходячи з наведеного у сукупності просить відмовити у задоволені апеляційної скарги Національної поліції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 року у справі №160/16618/24 та залишити рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог без змін.
Обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача і для скасування рішення суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі підстав, виходячи з нижченаведеного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на службі в Національній поліції України та є полковником поліції (0035414), якого рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі № 160/14391/22, що набрало законної сили 17.04.2023 року, поновлено на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022 у звязку з визнанням  протиправним та скасуванням наказу Національної поліції України від 17.08.2022 року №1103 о/с «По особовому складу», яким полковника поліції ОСОБА_1 призначено заступником начальника Кременчуцького районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у порядку переведення, встановивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 посадовий оклад у розмірі 3250,00грн, звільнивши з посади радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови. 
Після поновлення позивача на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України з 18.08.2022 згідно виданого на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі № 160/14391/22 Національною поліцією України наказу від 25.01.2023 № 89 о/с, полковника поліції ОСОБА_1 знову було звільнено зі служби в поліції наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 21.11.2022 № 530 о/с, який в свою чергу було визнано протиправним та скасовано рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі №160/20015/22, з поновленням ОСОБА_1 на роботі, і це рішення залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року за результатом розгляду апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Полтавській області.
Як з`ясовано судом у цій справі, позивач звертався до суду з позовом щодо зобов`язання Національну поліцію України нарахувати та виплатити грошове забезпечення, яке він повинен був отримати після поновлення його на роботі відповідно до рішень суду, яке не отримав з вини відповідача, і рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у справі № 160/24396/23 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено в частині визнаня протиправною бездіяльності Національній поліції України щодо невиплати грошового забезпечення полковнику поліції ОСОБА_2 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови за період з 22.11.2022 по день ухвалення рішення суду 19.01.2024 року та в частині зобов`язаня Національної поліції України нарахувати та виплатити полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови заборгованості щодо невиплаченого грошового забезпечення з 22.11.2022 по 19.01.2024 року за посадою Радника Голови Департаменту забезпечення діяльності Голови Національної поліції України в розмірі 919186,56 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів, і відмовою у задоволені іншої частини вимог, та з допущенням судом до негайного виконання рішення суду стосовно присудження виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 66067,20 грн. Проте, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.06.2024 року у справі № 160/24396/23 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Національної поліції України частково задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у справі № 160/24396/23 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково,  визнано протиправною бездіяльність Національній поліції України щодо невиплати грошового забезпечення полковнику поліції ОСОБА_1 по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови за період з 22.11.2022 по 15.01.2024 року та зобов`язано Національну поліцію України нарахувати і виплатити полковнику поліції ОСОБА_1 грошове забезпечення по посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними Департаменту забезпечення діяльності Голови за період з 22.11.2022 по 15.01.2024 року, з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів, з урахуванням вже проведених виплат та платежів при його звільненні, і відмовою у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 .
Як встановлено за матеріалами справи та відповідачем не спростовується, позивачу тільки після винесення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 року у справі №160/24396/23 Національного поліцією України була виплачена заборгованість з виплати заробітної платні за період з 18.08.2022 року по 15.01.2024 року у розмірі 252703,30 грн. виходячи з грошового забезпечення: посадового окладу у розмірі 7600,00 гри, окладу за спеціальним званням у розмірі 2400,00 грн. та надбавки за вислугу років (45 %) у розмірі 4500,00 грн., з чим позивач не погоджуючись у звязку з протиправним не включенням відповідачем до складу його щомісячного грошового забезпечення за період з 22.11.2022 року по 15.01.2024 року грошових складових: надбавки за специфічні умови проходження служби (100%) - 15000,00 грн.; доплати за науковий ступінь (10%) - 760,00 грн.; премії (130%) - 39988,00 грн., додаткової винагороди 30000,00 грн., що на переконання позивача не відповідає вимогам чинного законодавства, звернувся за судовим захистом з позовом у цій справі, що саме і є предметом спору, при вирішенні якого правильно виходячи з приписів п.5 Розділу І Порядку, яким визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання, а дл складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер; премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення - суд першої інстанції обґрунтовано узяв до уваги:
-  надану відповідачем у справі №160/24396/23 інформацію про складові грошового забезпечення позивача за посадою Радника Голови за січень жовтень 2023 року, відповідно до якої слідує, що до складу грошового забезпечення Радника Голови за січень жовтень 2023 року входять наступні складові: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за стаж служби в поліції; надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень; доплата за науковий ступінь; надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції; премія; додаткова винагорода;
- та встановлений рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року у справі №160/7417/22, яке набрало законної сили, факт того, що посадовий оклад позивача на посаді радника Голови відділу взаємодії з правоохоронними органами Департаменту забезпечення діяльності Голови станом на 24.04.2022 року становив 7600,00 грн., а місячне грошове забезпечення за дією посадою станом на 24.04.2022 року включало: посадовий оклад 7600,00 грн., оклад за спеціальне звання 2400,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) 4500,00 грн.
За вказаних обставин, на переконання колегії суддів суд першої інстанції при вирішенні спору у цій справі правильно наголосив на тому, що у спірному періоді заробітна плата позивача повинна була бути обрахована з урахуванням посадового окладу 7600,00 грн., окладу за спеціальне звання 2400,00 грн., надбавки за вислугу років (45%) 4500,00 грн., та з урахуванням права позивача на доплату за вчене звання 10% - 760 грн. і надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 15000 грн. з огляду на те, що згідно з інформації про складові грошового забезпечення за посадою Радника Голови за січень - жовтень 2023 року вказана надбавка була виплачена у розмірі 100% всім співробітникам за аналогічною посадою.
          Обґрунтованим колегія суддів також визнає врахування судом першої інстанції у цьому спірному випадку: наведених у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 06.06.2024 року по справі № 160/24396/23 висновків апеляційної інстанції про те, що надані відповідачем докази про встановлення позивачу з 12.01.2024 року надбавки за спеціальні умови проходження служби в поліції та доплати за науковий ступінь доктора юридичних наук (наказ №64 від 12.01.2024 року та відповідні подання) мали б бути враховані відповідачем при здійсненні обрахунку заборгованості з виплати грошового забезпечення позивача за спірний період; інформації про складові грошового забезпечення позивача за посадою Радника Голови за січень-жовтень 2023 року згідно якої за період з листопада 2022 року по жовтень 2023 року всім працівникам була виплачена премія від 112 % до 178 %; та надані відповідачем в рамках розгляду справи №160/2108/24 офіційні документи, в яких, зокрема, зазначено, що на підставі наказу НПУ від 15.01.2024 року № 65 позивачу при звільнені встановлено грошове забезпечення у загальному розмірі 70748,00 грн., що складається з: посадового окладу -7600,00 грн.; окладу за спеціальне звання - 2400,00 грн.; надбавки за стаж служби поліції (50%) - 5000,00 грн.; надбавки за специфічні умови проходження служби (100%) -15000,00 грн.; доплати за науковий ступінь (10%) - 760,00 грн.; премії (130%) - 39988,00 грн., чим саме у сукупності і підтверджується безпосередньо відповідачем факт включення до складу грошового забезпечення позивача доплати за науковий ступінь (10%) - 760,00 грн., премії (130%) - 39988,00 грн, та надбавки за специфічні умови проходження служби (100%) -15000,00 грн., що стало підставою для обґрунтованого висновку суду першої інстанції у цій справі про  протиправність дій відповідача в наведеній частині, які не спростовуються доводами апеляційної скарги відповідача навіть при посиланні  відповідача на положення Порядку № 260 та правову позицію Верховного Суду, що висловлена у постанові від 27 квітня 2020 року по справі № 816/2038/17, оскільки не встановлення і не виплата полковнику поліції ОСОБА_1 у період з 15.02.2022 до 12.01.2024 надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, доплати за науковий ступінь поліцейським наказом по особовому складу, премії та інш.доплат, також як і не винесення відповідних наказів з вказаного приводу - є результатом проявлених відповідачем протиправних дій та бездіяльності, що раніше вже було предметом судового розгляду у справах № 160/14391/22, №160/20015/22, № 160/24396/23  в яких встановлено та підтверджено грубе порушення відповідачем трудового законодавства та права позивача не тільки на працю, а й на належне грошове забеспечення, з включенням після поновлення незаконно звільненого позивача на роботі відповідних надбавок, доплат і премії (зокрема: надбавки за специфічні умови проходження служби (100%), доплати за науковий ступінь (10%), премії (130%) і додаткової винагороди), які є обов`язковими складовими грошового забезпечення позивача відповідно до займаної ним посади. 
          При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що протиправні дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень не повинна призводити до порушення прав позивача також як і не може бути підставою для відмови у захисті прав позивача, і якщо суб`єкт владних повноважень не виконує свої обов`язки, або вчиняє протиправні дії на порушення прав позивача,  це може бути підставою для оскарження дій/бездіяльності в суді, і позивач має право вимагати захисту своїх прав, якщо вони були порушені внаслідок таких дій/бездіяльності, а суд  зобов`язаний розглянути справу по суті, незалежно від того, чи було порушення вчинено у формі дії або бездіяльності.      При цьому, у справах про протиправні дії/бездіяльність, обов`язок доказувати правомірність своєї поведінки покладається саме на відповідача (суб`єкта владних повноважень), у даному випадку відповідачем належними доказами не доведено суду правомірність своїх дій/бездіяльності по відношенню до позивача у спірних по цій справі правовідносинах, а тому відповідно, посилання відповідача на не винесення ним згідно вимог чинного законодавства відповідних наказів та протиправне на нарахування і не виплата позивачу спірних у цій справі передбачених законодавцем надбавок, доплат, премії та тощо не може бути підставою для відмови у захисті прав позивача в судовому порядку. 
          Посилання відповідача на висловлену Верховним Судом у справі № 816/2038/17 правову позицію, також не може бути підставою для задоволення вимог апеляційної скарги виходячи з того, що приведена відповідачем у цій справі позиція касаційної інстанції є не релевантною до даного випадку, оскільки у справі № 816/2038/17 спір стосувався рішення  Головного управління Національної поліції в Полтавській області про зниження «ОСОБІ» відсотку преміювання за відсутність показників у виконанні своїх безпосередніх функціональних обов`язків та низьку якість проведення досудового розслідування по кримінальним провадженням, а також слабку виконавську дисципліну, що не є тотожним та не може бути застосовним до спірних у цій справі відносин, коли відповідач навмисно, протиправно та в порушення норм чинного законодавства не виносив відповідні накази, не нараховував та не виплачував позивачу грошове забезпечення у розмірі належному для його посади і вислуги років.
Погоджується колегія суддів також з висновками суду першої інстанції в частині, яка стосується питання не включення до грошових складових заробітної плати позивача додаткової виплати відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 (далі – постанова № 168), оскільки обґрунтовано посилаючись на приписи: пунктів 1, 3 постанови № 168; пункти 2, 21 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 року №793 (далі – постанова № 793); пункти 2 і 3,  абз.2 п.8 та пп.9 п.14 Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №775 від 28.11.2022 року (далі – Порядок № 775), та акцентуючи увагу на тому, що позивач просить включити до грошового забезпечення доплату, передбачену поліцейським відповідно до Постанови №168 саме за період з 22.11.2022 по 15.01.2024 року, тобто за період після того як були внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 року №793 до Постанови №168 - суд першої інстанції обґрунтовано наголосив на тому, що у період до 19.07.2022 року Постанова № 168 передбачала виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень саме щомісячно, а не пропорційно в розрахунку на місяць, а в подальшому в розрахунку на місяць та за наказом командира (начальника), а з інформації про складові грошового забезпечення за посадою Радника Голови за січень - жовтень 2023 року слідує що до складу грошового забезпечення Радника Голови за січень - жовтень 2023 року, зокрема, входить додаткова винагорода відповідно до Постанови №168, у зв`язку з чим позивач працюючи у спірний період, мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі від 30000 гривень на ряду з іншими працівниками, які займали аналогічну посаду та отримували додаткову винагороду, передбачену Постановою №168.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів визнає цілком законим та обґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині, яка стосується протиправності дій відповідача при виплаті позивачу за період з 22.11.2022 по 15.012024 року заробітної плати у розмірі 252703,30 гри. без врахування грошових таких складових, як: надбавки за специфічні умови проходження служби (100%) - 15000,00 грн; доплати за науковий ступінь (10%) - 760,00 грн.; премії (130%) — 39988,00 грн та додаткової винагороди 30000,00 грн., а виходячи з того, що під ефективним засобом (способом) захисту порушеного права та забезпечення його поновлення має бути адекватним обставинам спірних правовідносин і виключати подальше звернення особи до суду за захистом, колегія суддів визнає обґрунтованим обраний судом спосіб захисту позивача у цій справі шляхом зобов`язання відповідача відповідно до ч.4 ст.245 КАСУ здійснити ОСОБА_1 перерахунок виплаченої заробітної плати за період з 22.11.2022 року по 15.01.2024 року із включенням до щомісячних грошових складових: надбавки за специфічні умови проходження служби (100%) - 15000,00грн.; доплати за науковий ступінь (10%) - 760,00грн.; премії (130%) - 39988,00грн., додаткової винагороди 30000,00грн та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю у розмірі заробітної плати із врахуванням обов`язкових платежів, податків та зборів до бюджету за період з 22.11.2022 року по 15.01.2024 року, і у такий спосіб на переконання колегії суддів не порушуються права суб`єкта владних повноважень, оскільки повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень, а відповідач зобов`язаний був вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Оцінивши у сукупності встановлені у цій справі фактичні обставини та наявні у справі докази, колегія суддів визнає прийняте у цій справі рішення суду першої інстанції таким, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні фактичних обставин спірних правовідносин та правильного застосування до них норм матеріального права, у звязку з чим вважає, що у задоволені апеляційної скарги відповідача слід відмовити, а рішення суду першої інстанції – слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                            П о с т а н о в и в:

Апеляційну Національної поліції України - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року - залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун