ПОСТАНОВА 
Іменем України

17 липня 2025 року                                                         м. Кропивницький

справа № 398/1006/24
провадження № 22-ц/4809/220/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі: 

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М., 
               при секретарі –  Зайченко В.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальова Тетяна Юріївна, на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2024 року (суддя Молонова Ю.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача,- 

встановив:
В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача.
Просив визнати недійсними, такими, що не є дозволеними користувачем, транзакції вчинені 26.12.2023 з 16:37 год. по 17:45 год. по кредитній картці за номером 5168755456847504 та кредитній віртуальній картці за номером НОМЕР_1 , відкритої в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 ; скасувати заборгованість у розмірі 70194,96 грн., нараховані комісії, пеню, штрафні санкції, проценти за користування кредитом, які утворились внаслідок транзакцій, проведених 26.12.2023 по кредитній картці за номером 5168755456847504 та кредитній віртуальній картці за номером НОМЕР_1 , відкритої в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на банківському рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 , відритому в АТ КБ «ПриватБанк» до стану, у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій станом на 26.12.2023 на 16:37 год. та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
В обґрунтування позову вказав, що 26 грудня 2023 року близько 16:20 год, невстановлена особа зателефонувала з номеру НОМЕР_3 до ОСОБА_1 , назвавшись оператором АТ КБ «ПриватБанк» зазначила, що наразі наявна хакерська атака щодо користувачів АТ КБ «ПриватБанк», тому для захисту своїх коштів потрібно продиктувати 3 цифри з першого СМС-повідомлення та з другого СМС повідомлення 4 цифри, яке буде надіслано оператором АТ КБ «ПриватБанк». Згодом, невстановленою особою було зазначено, що відтепер картка ОСОБА_1 є відновлена, тільки тимчасово він не зможе користуватись мобільним застосунком «Приват24». Після розмови ОСОБА_1 приїхав до відділення банку та заблокував картку. Жодних смс-повідомлень про проведення даних транзакцій за картковими рахунками за прив`язаним до мобільного додатку «Приват24» номером телефону, позивач не отримував.
27.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 190 КК України. 28.12.2023 відомості про заяву були внесені до ЄРДР за номером кримінального провадження 12023121060001989. Станом на день звернення до суду досудове розслідування триває.
18.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою повернути безпідставно списані кошти, однак 31.01.2024 отримав відповідь, в якій зазначено, що банк не може повернути грошові кошти. У зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав.
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2024 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживача відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні позову відмовити. Послався на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що списання грошових коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 відбулося не за його розпорядженням, а тому позивач не повинен нести відповідальності за такі операції.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач сприяв своїми діями втраті та незаконному використанню фінансового номера шляхом передання невідомим особам інформації, не впевнившись у достовірності цих осіб та необхідності передачі пін- кодів, що в подальшому дало змогу невідомим особам ініціювати платіжні операції від імені клієнта банку.
Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Відповідно ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 користується послугами АТ КБ «ПриватБанк», має відкриті банківські рахунки (а.с.8-15).
26.12.2023 з карткового рахунку НОМЕР_4 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк», невідомими особами без погодження позивача було списано 84626,83 грн. шляхом проведення 9 платежів (а.с.76): 
- 16.37.38 9045,00 грн (з них 45,00 грн комісія) отримувач ОСОБА_2 ;
- 16.39.22 9102,71 грн (з них 45,75 грн комісія) отримувач ОСОБА_2 ;
- 16.40.45 9243,89 грн (з них 44,65 грн комісія) отримувач ОСОБА_2 ;
- 16.41.58 3105,45 грн (з них 15,00 грн комісія) отримувач ОСОБА_2 ;
- 16.59.50 12150,91 грн (з них 352,91 грн комісія) отримувач ОСОБА_3 ;
- 17.11.41 7246,24 грн (з них 211,06 грн комісія) отримувач ОСОБА_4 ;
- 17.17.57 9851,00 грн (з них 295,53 грн комісія) отримувач ОСОБА_5 ;
- 17.29.31 19850 грн (з них 595,50 грн комісія) отримувач ОСОБА_6 ;
- 17.45.00 4020 грн (з них 140,60 грн комісія) отримувач невідомий.
Встановлено, що дані списання були здійсненні шляхом входу о 16:33 26.12.2023 в додаток Приват24 з нетипового пристрою 2209116АG|REDMI IP 46.39.75.19.
Оцінюючи обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про недотримання клієнтом ОСОБА_1 правил безпеки при користуванні банківськими послугами щодо зберігання даних для автентифікації. Зокрема встановлено, що ОСОБА_1 , спілкуючись телефоном з невідомими особами, які назвались працівниками АТ КБ «Приватбанку», повідомив їм персональні дані, назвав ОТР пароль, який надійшов йому в повідомленні. Вказані дії позивача призвели до отримання несанкціонованого доступу сторонніх осіб до його особистого кабінету Приват24 і списання грошових коштів.
Встановивши, що позивач своїми діями сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції на банківському рахунку НОМЕР_2 суд констатував, що відсутні підстави для відновлення залишку коштів на його особистому рахунку.
Колегія суддів вважає такий висновок передчасним, оскільки суд першої інстанції недостатньо перевірив обставини справи. 
Допитаний в судовому засіданні позивач, пояснив, що 23.12.2023 після початку списання коштів невідомими з його рахунку, негайно звернувся в найближче відділення АТ КБ «Приватбанку» і повідомив співробітників про шахрайство. За його словами це повідомлення відбулося приблизно о 17.00. Проте, з невідомих причин блокування його картки не відбулося, внаслідок чого після повідомлення про шахрайство з його рахунку було здійснено ще чотири списання на загальну суму 52553 грн. 
За клопотанням позивача, з врахуванням необхідності перевірки даних обставин, ухвалою Кропивницького апеляційного суду було витребувано у АТ КБ «Приватбанк» запис з камери відео-спостереження у відділенні АТ КБ «Приватбанк» за адресою проспект Соборний, 87, м. Олександрія, Кіровоградська область за 26.12.2023 у період часу з 16.00 до 18.00 годин. Також було викликано в судове засідання свідка ОСОБА_7 – працівника банку, яка, за словами позивача прийняла повідомлення про списання коштів з його рахунку.
Відповідач не надав на вимогу суду вказаний відео запис.
Свідок ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась.
Відповідно до ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. 
Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Враховуючи, що відповідач ухиляється від надання доказів, які б підтвердили або спростували факт безпосереднього звернення ОСОБА_1 23.12.2023 о 17 годині у відділення АТ КБ «Приватбанк» за адресою проспект Соборний, 87, м. Олександрія, Кіровоградської області з повідомленням про несанкціоноване списання коштів з його рахунку, апеляційний суд, за правилами ч.10 ст.81 ЦПК України, визнає факт такого звернення доведеним. 
Відповідно до ст. 68 Закону України «Про платіжні системи» електронна взаємодія надавача платіжних послуг, яким є АТ КБ «Приватбанк», із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою.
Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час:
1) отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації;
2) ініціювання дистанційної платіжної операції;
3) будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій).
Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації.
Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.
Надавачі платіжних послуг з обслуговування рахунку зобов`язані застосовувати вимоги частин третьої і п`ятої ст. 68 Закону України «Про платіжні системи» у разі надходження запиту з ініціювання платіжної операції від надавача послуг з ініціювання платіжної операції або запиту від надавача послуг з надання інформації за рахунками.
Ігнорування працівниками АТ КБ «Приватбанк» повідомлення позивача про шахрайські дії призвели до продовження несанкціонованого доступу до його рахунку і списання додатково 52553 грн. 
З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що банк не дотримався вимог Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувача, не здійснив блокування доступу до рахунку позивача після відповідного повідомлення, що знімає відповідальність з ОСОБА_1 за створення заборгованості на суму 52553 грн. на банківському рахунку  НОМЕР_2 .
Отже, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову безпідставно. 
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та позову ОСОБА_1 слід компенсувати документально підтверджені судові витрати у вигляді правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальова Тетяна Юріївна, задовольнити частково.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Визнати неправомірною заборгованість нараховану ОСОБА_1 Акціонерним товариством комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в розмірі 52 553 грн, яка утворилася на рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 5000 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в дохід держави 2271 грн судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.08.2025

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич