ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/20140/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року (суддя Бондар М.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивачка просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №047050026845 від 24.05.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №1;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» з 20.10.1999 по 24.12.2001, 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 12.10.2018 по 02.08.2021;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період роботи у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» з 01.01.2004 по 24.04.2008;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 за її заявою від 16.05.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, так як остання має необхідну кількість пільгового стажу роботи за Списком №1 та досягла необхідного пенсійного віку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.05.2024 позивачка звернулася ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Разом із заявою про призначення пенсії надано копії трудової книжки, уточнюючі довідки, архівні довідки, постанови та листи підприємства про атестацію. Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області №047050026845 від 24.05.2024 позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями страховий стаж на дату звернення становить 44 роки 6 місяців 28 днів, пільговий стаж за Списком №1 становить 15 років 6 місяців 5 днів. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 20.10.1999 по 24.12.2001 та з 29.12.2011 по 25.12.2012 згідно довідок від 31.10.2018 №023-2989, №023-2990 в ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ», оскільки наявні перерви в атестації робочих місць за умовами праці. Позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 50 років. Позивачка вважає рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №047050026845 від 24.05.2024 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, зазначаючи, що вказані дані у трудовій книжці, а також те, що позивач працювала на роботах за посадами, що передбачені Списком №1 підтверджені архівними довідками архівного управління Кам?янської міської ради Дніпропетровської області від 08.05.2024 №P-2112-09/741, від 08.05.2024 №P-21/2-09/743/1 (історична довідка). Позивачка вказує, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 після досягнення нею віку 45 років. Щодо перерв в атестації робочих місць, позивачка вказує, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. За викладених обставин, позивачка вважає, що вона досягла необхідного пенсійного віку для виходу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, її посади та професії були віднесені до Списку №1, вона має необхідну кількість пільгового стажу роботи за Списком №1, а тому рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 047050026845 від 24.05.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано  протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №047050026845 від 24.05.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи у ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ» з 20.10.1999 по 24.12.2001, 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 12.10.2018 по 02.08.2021.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період роботи у ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ» з 01.01.2004 по 24.04.2008.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 16.05.2024.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що   при розгляді наданого пакету документів та індивідуальних відомостей про
застраховану особу страховий стаж на дату звернення становить 44 роки 6 місяців 28 днів, пільговий стаж за списком № 1 становить 15 років 6 місяців 5 днів. В той же час, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 20.10.1999 по 24.12.2001 та з 29.12.2011 по 25.12.2012 згідно довідок від 31.10.2018 № 023-2989, № 023-2990 в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», оскільки наявні перерви в атестації робочих місць за умовами праці. Також до пільгового стажу не зараховано період робот з 12.10.2018 по 02.08.2021 оскільки при зверненні до уповноваженого органу Пенсійного фонду України. Позивачем не надано уточнюючих довідок для підтвердження пільгового характеру роботи за вказаний період. За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення відмовити заявниці в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку не досягненням пенсійного віку 50 років. 
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.05.2024 звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.
Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 24.05.2024 №047050026845 відмовлено позивачці у призначені пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку. В рішенні зазначено, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями страховий стаж позивача на дату звернення становить 44 роки 6 місяців 28 днів, пільговий стаж за Списком №1 становить 15 років 6 місяців 5 днів. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 20.10.1999 по 24.12.2001 та з 29.12.2011 по 25.12.2012 згідно довідок від 31.10.2018 №023-2989, №023-2990 в ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ», оскільки наявні перерви в атестації робочих місць за умовами праці. Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 50 років.
З долученого до позовної заяви розрахунку страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 за формою РС-право випливає, що до пільгового стажу позивача за Списком №1 не зараховані періоди, зокрема: з 20.10.1999 по 24.12.2001, з 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 12.10.2018 по 02.08.2021; за Списком №2: з 01.01.2004 по 24.04.2008.
Позивачка, не погодившись з не зарахуванням пенсійним фондом до її пільгового стажу усього періоду роботи зі шкідливими та важкими умовами праці та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, звернулась до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.          
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі – закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
У пункті «а» частини першої статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року  № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-XII, у редакції чинній до прийняття Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення») визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, – за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
- чоловіки – після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
- жінки – після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.
Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі – Закон № 213-VIII), який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правил поетапного збільшення показника вікового цензу для жінок 1970 року народження і старших.
Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону № 1058-IV (станом на 01 квітня 2015 року) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі   20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Отже, після набуття чинності Законом № 1058-IV (в редакції, чинній з 02 березня   2015 року) правила призначення пенсій за Списком № 1 регламентувались пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII.
Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі – Закон № 2148-VIII), яким текст Закону № 1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною першою якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Абзацом першим пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, – після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
При цьому Законом № 2148-VIII у новій редакції викладено пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV, де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
В силу спеціальної вказівки у Законі № 2148-VIII наведені вище норми закону підлягали застосуванню з 01 жовтня 2017 року.
Таким чином, з 01 жовтня 2017 року правила призначення пенсій за Списком № 1 почали регламентуватись одночасно двома однопредметними законами, а саме: пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції Закону № 213-VIII) та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VIII).
Положення згаданих законів щодо умов призначення пенсії за віком були повністю уніфікованими (ідентичними).
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України Рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі за конституційним поданням  49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII.
Пунктом першим резолютивної частини цього Рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини Рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.
Таким чином, з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: пункт «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII) та пункт 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (у редакції Закону № 2148-VIII).
Відносно позивачки правила зазначених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII) та 50 років за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (у редакції Закону № 2148-VIII).
На момент із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 позиваці виповнилося 45 років та вона мала необхідний стаж роботи, визначений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.
Зважаючи на частину першу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 2011 року у справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років.
При цьому суд зазначає, що Конституційний Суд України у Рішенні від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Конституційний Суд України визнаючи такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, вказав, що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах частини другої статті 2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта частиною другою статті 77 КАС України.
З положень наведеної норми процесуального закону вбачається, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування «баланс вірогідностей».
Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи, суд констатує, що обрані відповідачем у даному конкретному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь невладного суб`єкта – приватної особи (тобто на користь позивачки).
З огляду на вказане суд дійшов висновку про те, що у межах спірних правовідносин треба віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону.
Суд зазначає, що Закон № 1788-XII є пріоритетним у спірних правовідносинах, ніж Закон № 1058-ІV, бо Закон № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій та визначає, які саме види пенсій призначаються громадянам України.
Також при розгляді цієї справи суд враховує правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, згідно з яким наявність колізії між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV – з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбаченої Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) вказала, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
З урахуванням вказаного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в оскарженому рішенні відповідач помилково відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у зв`язку з недосягненням останньою відповідного віку, посилаючись на положення пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV. 
Зі змісту спірного рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 24.05.2024 №047050026845 вбачається, що згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями страховий стаж позивачки на дату звернення становить 44 роки 6 місяців 28 днів, пільговий стаж за Списком №1 становить 15 років 6 місяців 5 днів. 
Оскільки позивачка досягла 45 років та призначення пенсії за віком здійснюється з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, має загальний страховий стаж 44 роки 6 місяців 28 днів, пільговий стаж за Списком №1 становить 15 років 6 місяців 5 днів, то вона має право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням віку з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.
Вказане свідчить про протиправність рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 24.05.2024 №047050026845 про відмову у призначенні пільгової пенсії  та наявність підстав скасування цього рішення.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж – це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Абзацами дев`ятим та десятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до абзаців першого та третього частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі – Порядок № 383).
Зазначений Порядок № 383 регулює застосування списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та  інші документи, які містять відомості про періоди роботи (абзац перший пункту 3 Порядку № 637).
Відповідно до абзаців першого, сьомого пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі – Порядок № 22-1).
Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії – додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії – додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі – орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі – сервісний центр).
Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі – вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436 (абзац 2 пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1).
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.8 розділу І Порядку № 22-1).
Відповідно до абзацу першого пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі – реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності – за формою згідно з додатком 3 до Положення.
З указаного вбачається, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, – за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) – за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року у справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року у справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року у справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року у справі № 195/840/17, від 18 травня 2021 року у справі № 229/2330/17 та інших.
Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Щодо періоду роботи позивачки з 20.10.1999 по 24.12.2001, 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 12.10.2018 по 02.08.2021.
В трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містяться записи, зокрема (мовою оригіналу):
ДНЕПРОВСКИЙ МЕТАЛЛУРГИЧЕСКИЙ КОМБИНАТ им. Ф.Э. Дзержинского
№2: 27.06.1997 – принята учеником подготовки составов машинистом крана металлургического производства горячего участка работ 4 разряда;
№3: 01.11.1997 – в связи с совершенствованием структуры управления производством переведена в мартеновский цех №3, участок подготовки составов машинистом крана металлургического производства 4 разряда;
№4: 01.08.1999 – в связи с реструктуризацией сталеплавильного производства и закрытием мартеновского цеха №3 переведена в цех подготовки сталеплавильного производства  машинистом крана металлургического производства 4 разряда горячий участок работ;
№5: 02.09.2002 – переведена там же машинистом крана металлургического производства 4 разряда горячий участок работ, временно;
№12: 01.03.2009 – в связи с совершенствованием структуры управления комбинатом переведена в конверторный цех (горячий участок работ), машинистом крана металлургического производства 4 разряда;
№13: ВАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» з 23.05.2011 перейменовано у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»;
№14: Рабочее место аттестовано по Списку №1 р. ІІІ подр. 2, поз. 3.2а;
№15: 09.04.2014: переведена там же машинистом крана металлургического производства 5 разряда;
№16: ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» з 25.01.2017 перейменовано у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»;
№17: робоче місце атестовано за Списком №1 розділ ІІІ «Горна металургія» підрозділ 2;
№18: 02.08.2021 – звільнена у зв`язку з переведенням за п. 5 ст. 36 КЗпП України до ПрАТ «ДКХЗ».
Посада, яку позивачка займала під час роботи з 20.10.1999 по 24.12.2001, 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 12.10.2018 по 02.08.2021 в якості машиніста крану, зайнята на гарячих ділянках робіт передбачена Списком №1:
- затверджена постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» розділ ІІІ «МЕТАЛУРГІЙНЕ ВИРОБНИЦТВО», позиція 1030100а-13792: машиністи     кранів     металургійного виробництва, зайняті на гарячих роботах;
- затверджена постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» розділ 2 «Виробництво сталі та феросплавів. Підготовка сумішей та ремонт металургійних печей» позиція 3.2а :машиністи кранів металургійного виробництва, зайняті на гарячих роботах;
- затверджена постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» розділ ІІІ «ЧОРНА МЕТАЛУРГІЯ» підрозділ 2 «Виробництво сталі та феросплавів. Підготовка сумішей та ремонт металургійних печей», посада: машиністи кранів металургійного виробництва, зайняті на гарячих ділянках робіт.
Підставою для незарахування до пільгового стажу за Списком №1 періодів з 20.10.1999 по 24.12.2001 та з 29.12.2011 по 25.12.2012 є перерва атестації робочих місць.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно із Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою КМУ від   01.08.1992   року №422 та
Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства   праці України від   01.09.1992   року № 41.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета   атестації   полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом   і   працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні   умови праці,   пільгове забезпечення, пільги та компенсації   за   роботу в несприятливих   умовах.
Згідно із пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту   1   Методичних рекомендацій   атестація   проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за   своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442   та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на   робочому   місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища   і   характеру   праці   на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки   праці,   будівельним та санітарним нормам   і   правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності   праці   та її характеру   за   гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення   робочого   місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими)   умовами праці;   визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення   за   роботу у несприятливих   умовах;   складання переліку   робочих місць,   виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних   і   організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру   і   безпеки   праці.
За змістом пунктів 8   та 9   Порядку №442 проведення атестації робочих місць, відомості про результати   атестації робочих місць   заносяться до карти умов   праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.
Перелік   робочих місць, виробництв, професій і посад   з   пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної   атестації робочих місць,   після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по   підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Особи, які зайняті на роботах із шкідливими   і   важкими   умовами праці за   Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено   атестацію робочого   місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії   за   віком на пільгових   умовах за   Списком №   1.
На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими   і   важкими   умовами праці,   не можна покладати відповідальність   за   непроведення або несвоєчасне   проведення атестації робочих місць за умовами праці.   Непроведення або несвоєчасне   проведення атестації робочих місць   власником   підприємств   або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій   за   віком на пільгових   умовах.
Зазначена позиція викладена   Верховним Судом у постанові від   23.10.2018 в   справі   №348/1079/17),   постанові від   18 вересня 2018 року по   справі   №345/3301/17 та   постанові від   01.11.2018 №455/1053/16-а, в яких   Верховний Суд   зокрема зазначив, що атестація має проводитися   у   передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Аналогічна правова позиція щодо правозастосування викладена   у постанові Верховного Суду від   24 вересня   2020   року   у справі   № 2040/6395/18, що в силу приписів ст. 242 КАС України підлягає врахуванню   судом   першої інстанції.
Стосовно такого аспекту спірних правовідносин як наслідки проведення атестації суд керується правовим висновком постанови   Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а   та   Верховного Суду від   24 вересня   2020   року   у справі   № 2040/6395/18, і визнає, що ця обставина не є перешкодою   у   призначенні позивачу пенсії.
Таким чином, колегія суддів погоджується   з   висновком суду першої інстанції, що не проведена, або неналежним чином проведена на підприємстві   атестація   не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право позивача на пільгову пенсію.
Матеріали справи також містять довідку, що уточнює особливо шкідливі та особливо тяжкі умови праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 31.10.2018 №023-2989, видану ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ» ОСОБА_1 в тому, що вона працювала повний робочий день на зазначеному підприємстві в цеху підготовки составів, мартенівському цеху №3 та цеху підготовки сталеплавильного виробництва у період з 27.06.1997 по 06.02.2003 на посаді машиніста крану металургійного виробництва, зайнята на гарячих дільницях робіт, що передбачено Списком №1 розділ ІІІ підрозділ 2 код: 1030200а-13792, постанова Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».
Згідно з довідкою, що уточнює особливо шкідливі та особливо тяжкі умови праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 31.10.2018 №023-2990, виданої ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ» ОСОБА_1 в тому, що вона працювала повний робочий день на зазначеному підприємстві в цеху підготовки сталеплавильного виробництва у період з 07.02.2003 по 12.03.2003, з 25.04.2008 по 02.08.2016 на посаді машиніста крану металургійного виробництва, зайнята на гарячих дільницях робіт, що передбачено Списком №1 розділ ІІІ підрозділ 2 код: 3.2а, постанова Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».
На підставі довідки, що уточнює особливо шкідливі та особливо тяжкі умови праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 31.10.2018 №023-2988, виданої ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ» ОСОБА_1 в тому, що вона працювала повний робочий день на зазначеному підприємстві в конверторному цеху у період з 03.08.2016 по 11.10.2018 на посаді машиніста крану металургійного виробництва, зайнята на гарячих дільницях робіт, що передбачено Списком №1 розділ ІІІ підрозділ 2 код: – , постанова Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».
Отже, дослідженими доказами підтверджується, що позивачка виконувала роботи, передбачені Списком №1 в період з 20.10.1999 по 24.12.2001, 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 12.10.2018 по 02.08.2021.
Щодо періоду роботи позивачки з 01.01.2004 по 24.04.2008.
В трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містяться записи, зокрема (мовою оригіналу):
ДНЕПРОВСКИЙ МЕТАЛЛУРГИЧЕСКИЙ КОМБИНАТ им. Ф.Э. Дзержинского
№2: 27.06.1997 – принята учеником подготовки составов машинистом крана металлургического производства горячего участка работ 4 разряда;
№3: 01.11.1997 – в связи с совершенствованием структуры управления производством переведена в мартеновский цех №3, участок подготовки составов машинистом крана металлургического производства 4 разряда;
№4: 01.08.1999 – в связи с реструктуризацией сталеплавильного производства и закрытием мартеновского цеха №3 переведена в цех подготовки сталеплавильного производства  машинистом крана металлургического производства 4 разряда горячий участок работ;
№5: 02.09.2002 – переведена там же машинистом крана металлургического производства 4 разряда горячий участок работ, временно;
№6: 13.03.2003 – переведена там же машинистом крана металлургического производства 3 разряда, участок сушильные барабаны, временно;
№7: 17.06.2003 – переведена там же в той же профессии постоянно:
№8: Рабочее место аттестовано по Списку №2;
№9: 25.04.2008 – переведена там же (участок сушильные барабаны) машинистом крана металлургического производства 4 разряда, отделение чистки и смазки изложниц (горячий участок работ);
№10: запись №9 недействительна;
№11: 25.04.2008 – переведена там же отделение чистки и смазки изложниц горячий участок работ машинистом крана металлургического производства 4 разряда.
Посада, яку позивач займала під час роботи з 01.01.2004 по 24.04.2008 в якості машиніста крану металургійного виробництва передбачена Списком №2, затверджена постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» розділ ІІІ «ЧОРНА МЕТАЛУРГІЯ» підрозділ 2 «Виробництво сталі та феросплавів. Підготовка сполук і копрові роботи. Ремонт металургійних печей. Випалювання доломіту та вапна» позиція 3.2а: машиністи кранів металургійного виробництва.
Отже, дослідженими доказами підтверджується, що позивачка виконувала роботи, передбачені Списком №2 в період з 01.01.2004 по 24.04.2008.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Донецькій області безпідставно не зараховано до пільгового стажу позивачки за Списком № 1 періоди її роботи з 20.10.1999 по 24.12.2001, 29.12.2011 по 25.12.2012 та з 12.10.2018 по 02.08.2021 та пільгового стажу за Списком № 2  періоди її роботи з 01.01.2004 по 24.04.2008.
Враховуючи те, що судом установлено право позивачки на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також зважаючи на встановлені судом обставини протиправності рішення відповідача про відмову в призначенні такої пенсії та незарахування періодів роботи позивачки до пільгового стажу при розгляді заяви про призначення пенсії від 16.05.2024, можна дійти висновку, що належним та ефективним способом захисту в даному випадку є зобов`язання відповідача, який допустив порушення прав позивачки, призначити позивачці таку пенсію за заявою про призначення пенсії від 16.05.2024. При цьому, така дія не відноситься до дискреційних повноважень відповідача, адже позивачка має всі умови задля призначення такої пенсії.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Суд зазначає, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії, передбачені Законом № 1788-ХІІ у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ.
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, – призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Також суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) треба розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на вказане доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров