ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3540/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 липня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Коротких А.Ю.,   Сорочка Є.О., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., за участі позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                      В С Т А Н О В И В :
Рух справи
31.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 за серпень 2022 року додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду за серпень 2022 року збільшену до 100 000 грн, у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач у серпні 2022 року приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, у зв`язку з чим існує безумовне право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 збільшеної до 100000 грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.06.2023, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2023, в задоволенні позову було відмовлено (а.с.31).
Постановою Верховного Суду від 27.06.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2023 скасовано, справу № 620/3540/23 направлено на новий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду (а.с.93).
Задовольняючи касаційну скаргу позивача, Верховний Суд наголосив, що «Документальне підтвердження такої участі здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у наступних документах: 1) бойовому наказі (бойовому розпорядженні); 2) журналі бойових дій (службово-бойових дій, вахтовому, навігаційно-вахтовому, навігаційному журналі), журналі ведення оперативної обстановки, бойовому донесенні (підсумковому, терміновому, позатерміновому) або постовій відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; 3) рапорті (донесенні) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно-підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах».
Отже, після повернення судової справи до суду першої інстанції, судом ухвалою від 07.08.2024 року було витребувано у відповідача інформацію, чи видавались бойові розпорядження на виконання позивачем бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп у серпні 2022 року, інформацію (витяги з наказів, довідки, рапорти тощо) про обставини виконання позивачем бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп у серпні 2022 року та поєднання виконуваних позивачем завдань із безпосереднім контактом з диверсійно-розвідувальними групами, формуваннями, особами.
Витребуваних документів відповідач суду не надав, лише у відзиві на позовну заяву зазначив, що бойові розпорядження (накази) видавалися стосовно підрозділу, де позивач проходив службу, а не стосовно ОСОБА_1 , надати їх копії у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України не має можливості, оскільки вони мають обмежений гриф доступу «Таємно».
12.09.2024 ухвалою  Чернігівського окружного адміністративного суду було витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) інформацію у вигляді довідки про те, чи входив ОСОБА_1 до підрозділів, стосовно яких видавались бойові розпорядження на виконання бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп у серпні 2022 року, інформацію у вигляді довідки про обставини виконання ОСОБА_1 бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп у серпні 2022 року та поєднання виконуваних позивачем завдань із безпосереднім контактом з диверсійно-розвідувальними групами, формуваннями, особами без зазначення інформації, що має обмежений доступ, та попереджений ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), що невиконання ухвали суду про витребування доказів може мати наслідком застосування заходів процесуального примусу, передбачених статтями 145, 149 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вказану ухвалу від 12.09.2024 також відповідачем не було виконано, у додаткових поясненнях повторно зазначив, що бойові розпорядження (накази) видавалися стосовно підрозділу де позивач проходив службу, а не стосовно ОСОБА_1 , інформація, яка міститься у бойових розпорядженнях (накази) має обмежений гриф доступу «Таємно».
Через ненадання витребуваних документів суду ухвалою від 20.09.2024 Чернігівським окружним адміністративним судом витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) інформацію у вигляді довідки про те, чи входив ОСОБА_1 до підрозділів, стосовно яких видавались бойові розпорядження на виконання бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп у серпні 2022 року, інформацію у вигляді довідки про обставини виконання ОСОБА_1 бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп у серпні 2022 року та поєднання виконуваних позивачем завдань із безпосереднім контактом з диверсійно-розвідувальними групами, формуваннями, особами без зазначення інформації, що має обмежений доступ, витяг з журналу службово-бойових дій щодо несення ОСОБА_1 в серпні 2022 року, та відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) попереджений, що невиконання ухвали суду про витребування доказів може мати наслідком застосування заходів процесуального примусу, передбачених статтями 145, 149 Кодексу адміністративного судочинства України.
На виконання ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.09.2024 відповідачем повідомлено, що бойові розпорядження (накази) видавалися стосовно підрозділу, де позивач проходив службу, а не стосовно ОСОБА_1 . Інформація в журналі службово-бойових дій щодо несення служби та виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп ОСОБА_1 у серпні 2022 - відсутня.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.10.2024  у задоволені позовних вимог відмовлено (а.с.137). 
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних доказів на підтвердження позовних вимог.
Позивач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій наголошено на порушення судом норм матеріального та процесуального права та просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.
Апелянт наголосив, що ухвали суду першої інстанції про витребування додаткових доказів не виконано, зокрема не надано бойового розпорядження на виконання бойових завдань з пошуку, виявлення  і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, довідки про обставини виконання позивачем бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп у серпні 2022 року та поєднання виконуваних позивачем завдань  із безпосереднім контактом з диверсійно-розвідувальними групами, формуваннями чи особами без зазначення інформації, що має обмежений доступ, витягу з журналу службово-бойових дій щодо позивача у серпні 2022 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2024 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції.
10.12.2024 відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошено щодо правильності висновків суду першої інстанції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 справу було призначено у порядку письмового провадження з 13.02.2025.
Проте, під час апеляційного перегляду даної справи, Шостим апеляційним  адміністративним  судом ухвалою від 20.02.2025 року було витребувано у відповідача наступні документи:
1) бойовий наказ (бойове розпорядження) за серпень 2022 року відносно підрозділу, де позивач проходив службу, та докази того, до якого підрозділу входив      ОСОБА_1 у     серпні 2022 року;
2) за серпень 2022 рік журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал), журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постову відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Станом на 01.05.2025 жодні документи до Шостого апеляційного адміністративного суду на виконання ухвали від відповідача не надходили.
Внаслідок зазначено, апеляційним судом було прийнято рішення про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участі сторін, та призначено до слухання, викликано сторони.
У судове засідання представник відповідача у судове засідання не прибув, буд-яких пояснень, клопотань не подавав, з огляду на що колегія суддів вирішила оголосити перерву та повторно витребувати у відповідача докази у справі.
Отже, ухвалою суду від 04.06.2025 у відповідача витребувано: 
1) бойовий наказ (бойове розпорядження) за серпень 2022 року відносно підрозділу, де позивач проходив службу, та докази того, до якого підрозділу входив   ОСОБА_1 у  серпні 2022 року; 
2) за серпень 2022 рік журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал), журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постову відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 
3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Крім того, роз`яснено, що у разі відсутності чи неможливості надати зазначені документи, надати докази щодо неможливості їх надання (акт знищення, акт передачі до архівної установи, акт пошкодження, тощо) чи у разі секретності - відповідні докази на підтвердження цього. 
Відповідач 25.06.2025 надав додаткові пояснення, в яких зокрема зазначено те, що бойові розпорядження (накази) видавалися стосовно підрозділу, в якому ОСОБА_1 проходив службу, при цьому відповідно до журналу службово-бойових дій відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на відрізку Державного кордону Республікою Білорусь після 04.04.2022 року будь які бойові зіткнення (бойові дії - перестрілки, заходи диверсійних груп, артилерійського мінометного чи ракетного обстрілу, тощо) не відбувалось. 
Апелянт в судовому засіданні надав додаткові пояснення, підтримав доводи апеляційної скарги, і наголосив, щодо неналежності доказів, спростування їх показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які помилково не прийнято до уваги судом першої інстанції.
Крім того, апелянтом зазначено, що вважає, що ухвали судів про витребування доказів є невиконаними і останні додаткові пояснення відповідача підписані неуповноваженою на то особою.
Також, апелянт наголосив,  що є судові рішення прийняті на його користь з аналогічних підстав.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення слухання справи суду не надходили. 
Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи встановлені судом.
Позивач у серпні 2022 року проходив  службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ).
Відповідно до розрахункового листа за серпень 2022 року, позивачу протягом спірного періоду виплачено додаткову винагороду передбачену  постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»  у розмірі 30 000 грн.
За копією витягу з робочого зошита начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) підполковника ОСОБА_4 , облікованого за номенклатурою № 5/46 ДСК т.11, позивач протягом серпня 2022 року заступав в наряд, зокрема, в розвідувально-пошукову групу. (а.с. 5-6)
Вищенаведені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимим доказами.
Крім того, встановлено, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 )  у серпні 2022 року бойові розпорядження (накази) видавалися стосовно підрозділу, в якому ОСОБА_1 проходив службу, і при цьому відповідно до журналу службово-бойових дій відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на відрізку Державного кордону Республікою Білорусь після 04.04.2022 року будь які бойові зіткнення (бойові дії - перестрілки, заходи диверсійних груп, артилерійського мінометного чи ракетного обстрілу, тощо) не відбувалось. 

Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (надалі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону №2232-XII  захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Згідно з пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Відповідно до Інструкції "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року №558 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за №854/32306, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).
Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах .
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України з метою виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (із змінами) та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям було видано наказ від 31.03.2022 №164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168" (далі - Наказ №164).
Пунктом 1 Наказу №164-АГ визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби, які проходять військову службу в органах охорони державного кордону (прикордонних загонах) виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до пункту 2 Наказу №164-АГ під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; з завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання польотів, пов`язаних з евакуацією військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій, виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).
Пунктом 3 Наказу №164 визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл); рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням, військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.
Відповідно до пункту 4 Наказу №164-АГ начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).
Пунктом 5 цього наказу визначено, що виплату додаткової винагороди здійснювати на підставі наказу начальника (командира) Держприкордонслужби. В наказі про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень на місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання.
Пунктом 12 Наказу №164 визначено, що виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

Висновки суду апеляційної інстанції.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що на відрізку Державного кордону з Республікою Білорусь, на якому ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) у серпні 2022 року здійснював охорону Державного кордону і в якому ОСОБА_1 проходив службу, бойові дії - перестрілки, заходи диверсійних груп, артилерійського мінометного чи ракетного обстрілу, тощо, не відбувались. 
Доводи апелянта, що бойові дії відбувались, що підтверджено показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не заслуговують уваги, оскільки відповідно до ч.2 ст.74 КАС України, певні обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Отже, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними доказами у розумінні норм КАС України.
З приводу доводів апелянта, що відповідач не виконав ухвали суду щодо надання доказів колегією суддів також не приймається з огляду на те, що відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) від 21.07.2022, бойові розпорядження у цьому загоні видавались у серпні 2022 року лише відносно підрозділу, і ці документи мають обмежений гриф доступу, і крім того у серпні 2022 року бойові дії, тобто бойових зіткнень у цьому підрозділі, де проходив службу позивач, не відбувалось. 
Колегія суддів вважає, таку інформацію достатньою для розгляду справи по суті, оскільки це підтверджує, те, що позивач у серпні 2022 року не міг у складі цього загону брати участь у бойових діях.
Щодо підписання додаткових пояснень відповідача від 25.06.2025 ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що на підставі довіреності з передорученням від ОСОБА_6 , підлягають прийняттю до уваги.
Щодо інших доводів апелянта, що є судові рішення прийняті на його користь з аналогічних підстав, колегія суддів з цього приводу зазначає, що предметом розгляду у цій справі є період серпень 2022 року, при цьому у інших справах може бути інші періоду проходження позивачем служби, отже у інших справах можуть бути встановлені інші обставини, зокрема те, що чи відбувались бойові дії в ті періоди.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суду не надано належних, достатніх та допустимих доказів того, що позивач у серпні 2022 року приймав безпосередню участь у бойових діях, через що має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 збільшеної до 100000 грн.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог є правильним. 
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи було вжито всіх визначених законом заходів необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, крім того, судом апеляційної інстанції також вживались всі заходи щодо перевірки доводів апелянта.
Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Таким чином, висновки суду першої інстанції є правильними, доводи апелянта їх не спростовують.
Щодо всіх інших доводів апелянта, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Згідно зі  ст. 6 КАС України  та  ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно  ст. 316 КАС України  залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судові витрати в силу ст.139 КАС України розподілу не підлягають.
Повний текст виготовлено 07.07.2025.
Керуючись ст.ст.  243,  244,  250,  310,  315,  316,  321,  322,  325 КАС України, суд

                       П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 р. - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   

            Колегія суддів:                                                                                  О.В. Карпушова                                                                      
                                                                                                    Є.О. Сорочко

                                                                                                    А.Ю. Коротких