ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" серпня 2025 р.                                                    Справа №914/3255/24
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді                              Орищин Г.В.
суддів                              Галушко Н.А.
                              Желіка М.Б.
секретар судового засідання Хом`як Х.А.
розглянув апеляційну скаргу Першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури
на рішення Господарського суду Львівської області від 12.03.2025 (повне рішення складено 24.03.2025, суддя Щигельська О.І.)
у справі № 914/3255/24
за позовом Керівника Жовківської окружної прокуратури Львівської області
в інтересах держави
позивача Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області
до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області
про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом скасування її державної реєстрації 

за участю представників:
прокурор – Винницька Л.М.
від позивача – не з`явились
від відповідача – Телічак Ю.В.

31.12.2024 керівник Жовківської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому просить усунути Кам`янка-Бузькій міській раді Львівського району Львівської області перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом скасування вчиненої 26.09.2018 у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером № 4622110100:16:000:0290 площею 13,4153 га.
В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор покликається на те, що в результаті реєстрації земельної ділянки з кадастровим №4622110100:16:000:0290, площею 13,4153 га, яка розташована впритул до ріки Західний Буг такій присвоєно категорію «землі сільськогосподарського призначення». В результаті держаної реєстрації цієї земельної ділянки порушено водоохоронну зону вздовж річки Західний Буг, а землі в межах прибережної захисної смуги сформовано як землі сільськогосподарського призначення, що створює власнику перешкоду в ефективному використанні вказаної ділянки як земель водного фонду. Без скасування державної реєстрації земельної ділянки, землі водного фонду будуть обліковуватись як землі сільськогосподарського призначення, внаслідок чого на них не буде поширюватись режим обмеженої господарської діяльності.
Господарський суд Львівської області 12.03.2025 ухвалив рішення, яким у задоволенні позовних вимог прокурора відмовив з огляду на недоведеність прокурором порушення прав Кам`янка-Бузької міської ради, яка представляє інтереси територіальної громади, щодо користування та розпорядження земельною ділянкою кадастровий №4622110100:16:000:0290 площею 13,4153 га. 
Перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду, оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом не було забезпечено ефективного захисту порушених прав і законних інтересів держави, що полягає в наступному:
-          в результаті держаної реєстрації земельної ділянки з кадастровим №4622110100:19:000:0290 площею 13,4153 га порушено водоохоронну зону вздовж річки Західний Буг, а землі в межах прибережної захисної смуги сформовано як землі сільськогосподарського призначення; згідно з положеннями ст. 61 ЗК України та ст. 89 ВК України землі прибережних захисних смуг віднесені до природоохоронних територій з режимом обмеженої господарської діяльності, у межах яких забороняється розорювання земель, садівництво та городництво тощо, водночас, без скасування права власності та державної реєстрації в Державному земельному кадастрі вказаної земельної ділянки, землі водного фонду будуть обліковуватись як землі сільськогосподарського призначення, а отже, на них не буде поширюватись режим обмеженої господарської діяльності. Існування вказаної ділянки унеможливлює виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення меж водоохоронних зон та прибережної захисної смуги в цілому вздовж річки Західний Буг, відтак спірна земельна ділянка не може існувати у встановлених межах, її державна реєстрація повинна бути скасована та створено новий об`єкт (об`єкти) земельних відносин з іншим цільовим призначенням;
-          статтями 16, 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки; у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки закривається і відповідна поземельна книга, а тому, з метою реального поновлення прав громадян щодо користування об`єктами права державної та комунальної власності для задоволення своїх потреб, реєстрація права власності Кам`янка-Бузької міської ради та державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 4622110100:19:000:0290 підлягає скасуванню. На переконання прокурора, ефективним способом захисту порушених інтересів держави у спірних правовідносинах, який узгоджується з положеннями ст.16 ЦК України та ст.152 ЗК України, буде відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав або створення небезпеки порушення прав та скасування державної реєстрації земельної ділянки як об`єкта цивільних прав;
-          суд першої інстанції неправильно визначив зміст спірних правовідносин, у зв`язку з чим неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, що призвело до формування висновку про відсутність порушеного права та будь-яких перешкод, які чинить відповідач у користуванні та розпорядженні територіальною громадою спірною земельною ділянкою. Суд першої інстанції залишив поза увагою обґрунтовані доводи прокурора про наявність перешкод в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду, які пов`язані із наявністю незаконної державної реєстрації земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка сформована за рахунок земель водного фонду та може бути скасована не інакше, як за рішенням суду;
-          формуючи висновок про недоведеність позовних вимог, суд не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню у спірних правовідносинах, а саме положення ст. ст. 58, 60, 61 ЗК України та ст. ст. 4, 88, 89 ВК України та висновки Верховного Суду про їх застосування. Крім цього, суд не врахував, що прокурором підтверджено належними та допустимими доказами факт формування спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення за рахунок земель зайнятих прибережною захисною смугою вздовж річки Західний Буг, що відповідно до ст. 58 ЗК України, ст. 4 ВК України є землями водного фонду;
-          сам факт незаконної державної реєстрації спірної земельної ділянки свідчить про порушення вимог ЗК України та ВК України щодо визначення цільового призначення земельної ділянки через віднесення земель водного фонду в межах прибережної захисної смуги до категорії земель сільськогосподарського призначення, а також порушення зони вздовж річки Західний Буг. Водночас, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом;
-          суд не врахував висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.05.2018 (справа №469/1393/16-ц), відповідно до яких існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону та відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом; при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 ВК;
-          при обранні способу захисту прокурор застосував положення ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, якими передбачено право звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та можливість суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В ході виконання судових рішень за позовами прокурорів, предметом яких є незаконно віднесені до інших категорій земельні ділянки, важливим є відновити статус таких земель та цільове призначення, яке існувало до порушення (як земель водного фонду, лісогосподарського призначення, історико-культурного призначення, тощо) шляхом скасування реєстрації таких земель у Державному земельному кадастрі, оскільки без такого скасування вони й надалі залишатимуться в категорії земель, що незаконно визначені. В позовній заяві, спрямованій на захист земель, особливо обмежених в обороті, важливим є зазначення вимог про скасування їх державної реєстрації в Державному земельному кадастрі;
-          в Державний земельний кадастр відомості про категорію спірної земельної ділянки (землі сільськогосподарського призначення) та вид використання земельної ділянки (землі запасу) внесено всупереч вимог ст. ст. 18-20, ст. 58 ЗК України, позаяк така земельна ділянка в силу вимог ст. 58 ЗК України відноситься до земель водного фонду, а тому вказана земельна ділянка незаконно сформована за рахунок земель водного фонду. За наявності у технічній документації відомостей про те, що земельна ділянка, яка формується, безпосередньо межує з річкою Західний Буг і включає її прибережну захисну смугу, незаконне формування земельної ділянки за категорією «землі сільськогосподарського призначення», та подальша наявність відомостей про неї в Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей. Незаконне формування спірної земельної ділянки та наявність відомостей про неї в Державному земельному кадастрі порушує принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей;
-          вказавши, що повноваження щодо зміни цільового призначення земельної ділянки у спірному випадку належать органу місцевого самоврядування, тобто Кам`янка-Бузькій міській раді, суд поклав на орган місцевого самоврядування додатковий тягар щодо усунення недоліків при формуванні спірної земельної ділянки, які допущені ГУ Держгеокадастру у Львівській області за результатами інвентаризації, проведеної з порушенням закону (в т.ч. і шляхом витрачання коштів місцевого бюджету на розроблення нової документації із землеустрою). Разом з тим, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області є державним органом, уповноваженим вносити відомості в Державний земельний кадастр та здійснювати державну реєстрацію земельних ділянок чи її скасовувати на підставі судового рішення. Вимога про скасування реєстрації земельної ділянки фактично має на меті припинення існування такої ділянки як об`єкта цивільного права і, відповідно, впливає на припинення прав особи, за якою зареєстроване таке право, подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.02.2024 (справа №917/623/22);
-          прокурор, з покликанням на правові висновки Верховного Суду, що наведені у постановах від 08.08.2024 (справа № 917/1024/22), від 22.05.2024 (справа № 916/1750/22), від 20.12.2023 (справа № 916/1517/22), зазначає, що його позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки, у зв`язку з незаконним її формуванням, відповідають змісту порушеного права та є ефективним способом захисту порушених прав. Вирішення питання щодо визначення категорії земель та виду цільового призначення земельних ділянок не обмежене власним розсудом компетентного органу, оскільки при прийнятті відповідного рішення належить керуватися вимогами земельного та водного законодавства і діяти з урахуванням загальних інтересів. Внаслідок вчинення оспорюваної державної реєстрації земельної ділянки порушено водоохоронну зону уздовж річки Західний Буг, а землі в межах прибережної захисної смуги сформовано як землі сільськогосподарського призначення, що беззаперечно створює перешкоди власнику (територіальній громаді) щодо користування та розпорядження спірною земельною ділянкою як землями водного фонду;
-          позовну вимогу про скасування реєстрації земельної ділянки слід розглядати як негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позовна заява прокурора у цій справі спрямована на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання, а саме додержання законності при встановленні цільового призначення земель та їх використання, закріплення в законному порядку статусу земель водного фонду.
За вказаних обставин, прокурор просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а його позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Відповідач, скористався своїм правом, наданим ст. 263 ГПРК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи прокурора, покликаючись на таке:
-          за інформацією Відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, земельна ділянка з кадастровим номером 4622110100:19:000:0290 площею 13,4153 га, внесена до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, розробник - ЛРФ ДП ЦДЗК ЛМР виробничий відділ; ця земельна ділянка знаходиться на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області, відноситься до земель сільськогосподарського призначення, на земельну ділянку встановлені обмеження на площу 13,4153 га (прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах). Право комунальної власності на спірну земельну ділянку за територіальною громадою в особі Кам`янка-Бузької міської ради не зареєстровано;
-          відповідно до п. 55 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у документах, що є підставою для їх внесення до поземельної книги, несуть особи, які видали (склали) такі документи. Відповідач не погоджується із твердженням прокурора про те, що існування вказаної ділянки унеможливлює виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення меж водогосподарських зон та прибережної захисної смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського і внутрішнього водного транспорту. На спірну земельну ділянку встановлено обмеження щодо її використання. Відповідно до положень ч.2 ст.20 Земельного кодексу України віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування за рішенням відповідного органу. В свою чергу, позивач не надав жодних доказів вчинення Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області перешкод щодо прийняття рішення органом місцевого самоврядування щодо зміни цільового призначення земельної ділянки;
-          відповідач наголошує на застосуванні висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19, відповідно до яких порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Кам`янка-Бузька міська рада стала власником спірної земельної ділянки і, в силу вимог ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України, набула повноваження щодо володіння користування та розпорядження нею, відтак, має можливість у позасудовому порядку скористатися визначеними ст. 20 Земельного кодексу України, ст. 28 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст. 47 Закону України «Про землеустрій» положеннями щодо зміни цільового призначення оспорюваної земельної ділянки, у випадку наявності таких підстав;
-          Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 у справі №160/11256/19 зазначив, що суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі; таку ж правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №712/10864/16-а, постанові Верховного Суду від 16.05.2023 у справі №910/6641/18;
-          відповідач також акцентує на висновках Верховного Суду, які викладені в ухвалі від 04.11.2024 про закриття касаційного провадження у справі №914/7/24, обставини у якій є аналогічними цій справі, адже державна реєстрація спірних земельних ділянок у цих справах, здійснювалась в процесі інвентаризації земель сільськогосподарського призначення на території Кам`янка-Бузького району Львівської області, яка проводилась за кошти державного бюджету.
Таким чином, на переконання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, державна реєстрація спірної земельної ділянки ніяким чином не порушує інтереси Кам`янка-Буської міської ради, адже вона сформована в ході інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, на думку відповідача, відсутні.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.
В дане судове засідання прибули прокурор та представник відповідача, які підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, судова колегія встановила таке: 
Жовківською окружною прокуратурою з даних Публічної кадастрової карти України встановлено, що земельна ділянка кадастровий №4622110100:16:000:0290 площею 13,4153 га розташована впритул до ріки Західний Буг та їй присвоєно категорію землі сільськогосподарського призначення.
Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області 15.08.2018 було прийнято наказ за №13-4361/16-18-СГ «Про надання згоди на поділ земельних ділянок», яким надано згоду Львівській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» на поділ земельних ділянок, зокрема, земельної ділянки площею 39,3000 га (кадастровий №4622110100:16:000:0176), розташованої на території Кам`янка-Бузького міської об`єднаної територіальної громади.
На підставі вказаного наказу Львівською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема, щодо земельної ділянки кадастровий №4622110100:16:000:0176.
Зі змісту пояснювальної записки до технічної документації вбачається, що такою передбачено здійснити поділ 13 земельних ділянок, в тому числі й земельної ділянки площею 39,3000 га (кадастровий №4622110100:16:000:0176) з подальшим присвоєнням земельним ділянкам кадастрових номерів та внесення відомостей про земельні ділянки до автоматизованої системи Державного земельного кадастру, а також державної реєстрації прав на земельні ділянки відповідно до вимог законодавства.
З переліку обмежень і сервітутів, долученого до Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів),  вбачається, що у використанні земельної ділянки на території Кам`янка-Бузької міської об`єднаної територіальної громади Кам`янка-Бузького району Львівської області на земельну ділянку площею 39,3000 га, встановлено наступні обмеження: код 05.02 Прибережно захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах 13,4153 га. За результатами поділу земельної ділянки з кадастровим номером 4622110100:16:000:0176 площею 39,3000 га утворилось дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 4622110100:16:000:0290 площею 13,4153 га і 4622110100:16:000:0291 площею 10,4847 га, відомості про які внесені до Державного земельного кадастру. 
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4600907402024 від 18.11.2024 державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий №4622110100:16:000:0290 здійснено на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 13.08.2018, ЛРФ ДП ЦДЗК ЛМР виробничий відділ, ОСОБА_1 ; орган, який зареєстрував земельну ділянку Відділ у Кам`янка-Бузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області; дата державної реєстрації земельної ділянки 26.09.2018.
Відомості про державну реєстрацію прав на земельну ділянку кадастровий №4622110100:16:000:0290 площею 13,4153 га у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відсутні (інформаційна довідка 405766982 від 28.11.2024).
Паспорт річки Західний Буг не розроблявся, що підтверджується інформацією Басейнового управління водних ресурсів річок Західного Бугу та Сяну за №09/1615 від 10.11.2023.
Річка Західний Буг належить до категорії середніх річок. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок (у меженний період) шириною для середніх річок 50 метрів, якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Вказане підтверджується інформацією Депаратаменту екології та природних ресурсів ЛОДА за №31-3129/0/2-23 від 09.11.23 та Державного агентства водних ресурсів України за №680/ВЛ/21-23 від 13.11.2023. Разом з тим, вказані обставини також підтверджуються й інформацією Кам`янка-Бузької міської ради за №1654/03-15 від 21.11.2024, з якої вбачається, що міською радою не приймались рішення щодо надання дозволу на розробку та затвердження технічної документації щодо земельної ділянки кадастровий №4622110100:16:000:0290 площею 13,4153 га.
В результаті держаної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 4622110100:16:000:0290 площею 13,4153 га, на думку прокуратури, порушено водоохоронну зону вздовж річки Західний Буг, а формування  земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги як землі сільськогосподарського призначення створює перешкоди власнику в ефективному використанні вказаної ділянки як земель водного фонду, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з позовними вимогами про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером №4622110100:16:000:0290 площею 13,4153 га, з метою реального поновлення прав Кам`янка-Бузької міської ради.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, проаналізувавши їх доводи, що наведені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї, судова колегія не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, з огляду на таке:
Згідно з абзацами 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.
Відповідно до абзаців 1-3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Одночасно, згідно з положеннями частин 3-5 ст.53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Таким чином, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
«Нездійснення захисту» має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Слід звернути увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наведено такі правові висновки: «…Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим».
З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманими від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва. У такому випадку, суд зобов`язаний дослідити: чи знав або чи повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №906/982/19.
Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 у справі №915/20/18, зазначає, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.
Згідно з ч.1 ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.
Звертаючись з позовом до суду, прокурор визначив орган місцевого самоврядування, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Кам`янка-Бузьку міську раду Львівського району Львівської області.
У позові прокурор стверджує, що вилучення з порушенням земельного законодавства земель водного фонду, зміна їх цільового призначення, загрожує порушенню використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та порушує інтереси територіальної громади в особі Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області.
Крім того, незаконна зміна цільового призначення, неможливість реєстрації територіальною громадою права власності на земельну ділянку відповідно до законодавства безумовно становить суспільний інтерес.
Порушення інтересів держави полягає в тому, що земельна ділянка з кадастровим номером 4622110100:19:000:0290 не може існувати в межах прибережної захисної смуги річки Західний Буг як землі сільськогосподарського призначення, її державна реєстрація повинна бути скасована та створено новий об`єкт (об`єкти) земельних відносин з іншими цільовим призначенням.
З огляду на викладене, прокурор вважає, що звернення до суду в спірних правовідносинах спрямоване на припинення незаконних дій органів виконавчої влади та зміцнення авторитету держави, а також відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників, оскільки незаконні дії щодо реєстрації земельної ділянки органом виконавчої влади порушують рівновагу у соціально-економічних відносинах та негативно впливають на зміцнення їх авторитету у суспільстві.
Також, прокурор зазначає, що "суспільним", "публічним" інтересом звернення прокурора у цій справі з вимогою про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яка знаходиться в межах прибережної захисної смуги річки Західний Буг як землі сільськогосподарського призначення є задоволення суспільної потреби у відновленні законності під час вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - зміни цільового призначення земель водного фонду, а також захист суспільних інтересів загалом. «Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, у відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землі водного фонду, захист такого права шляхом скасування державної реєстрації об`єкту права, який не може існувати як об`єкт права, та надання можливості органу місцевого самоврядування внесення до Державного земельного кадастру передбачених законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера як земельної ділянки водного фонду.
До позовної заяви долучено листування прокуратури та позивача. Зокрема, листом за №14.53/05-38-4464ВИХ-24 від 23.10.2024 окружна прокуратура, в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру», повідомила Кам`янка-Бузьку міську раду про виявлені порушення, а також про намір звернутися з відповідною позовною заявою до суду в інтересах держави.
За результатами розгляду вказаного листа, Кам`янка-Бузька міська рада надала відповідь за №1654/03-15 від 21.11.2024, в якій повідомила, що міська рада не приймала рішення щодо надання дозволу на розробку та затвердження технічної документації щодо земельної ділянки кадастровий №4622110100:19:000:0290 площею 13,4153 га, а для встановлення факту повного або часткового розташування земельних ділянок в межах прибережної захисної смуги р. Західний Буг необхідно розробити ліцензованою землевпорядною організацією проект землеустрою по встановленню меж прибережної захисної смуги.
Враховуючи наведене, прокурор дотримався порядку, встановленого у ст.23 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, звернувся до органу місцевого самоврядування з повідомленням про наявність підстав звернення до суду з метою захисту інтересів територіальної громади, проте міська рада не вжила належних заходів, надавши прокурору формальну відповідь.
Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією (ч.1 ст.13 Конституції України).
Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Частиною 1 ст.16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.
За змістом ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено і, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (аналогічній висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №910/23369/17).
Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові необхідно відмовити (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18).
У спірному випадку Жовківська окружна прокуратура звернулася до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Кам`янка-Бузької міської ради до Головного управління Держгеокдастру у Львівській області про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зважаючи, що правопорушення є таким, що триває у часі, власник майна може звернутися за захистом свого права протягом всього часу, поки воно триває.
Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним.
Відтак прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі власника земельної ділянки з негаторним позовом і суду належить в першу чергу з`ясувати чи має місце порушення прав власника в користуванні та розпорядженні належною йому земельною ділянкою.
З матеріалів справи було встановлено, що відповідач у 2018 році як розпорядник земель сільськогосподарського призначення надав згоду на поділ земельної ділянки з кадастровим номером 4622110100:19:000:0176, розташованої на території Кам`янка-Бузької міської об`єднаної територіальної громади, що призвело до утворення земельної ділянки з кадастровим номером 4622110100:19:000:0290 площею 13,4153 га (наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №13-4361/16-18-СГ від 15.08.2018).
Відповідно до інформації Державного земельного кадастру та технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Кам`янка-Бузької міської об`єднаної територіальної громади Львівської області, розробленої Львівською регіональною філією ДП Центр державного земельного кадастру у 2018 році, спірна земельна ділянка площею 13,4153 га з кадастровим номером 4622110100:19:000:0290 належить до земель сільськогосподарського призначення, незважаючи на те, що фактично розташована в межах прибережної захисної смуги річки Західний Буг.
Згодом, у 2021 році набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким доповнено розділ Х Перехідні положення Земельного кодексу України пунктом 24.
Так, відповідно до п.24 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
Відповідно до інформаційної довідки №405766982 від 28.11.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав на нерухоме майно, Державному реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4622110100:19:000:0290 площею 13,4153 га відсутні.
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4600907402024 від 18.11.2024, місце розташування земельної ділянки Львівська область, Кам`янка-Бузький район за межами м. Кам`янка-Бузька. Таким чином, спірна земельна ділянка належить до комунальної власності Кам`янка-Бузької міської ради.
Відповідно до інформації Державного земельного кадастру спірна земельна ділянка площею 13,4153 га з кадастровим номером 4622110100:19:000:0290 належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, водночас на усю площу земельної ділянки діє безстрокове обмеження у використанні – «прибережні захисні смуги вздовж річок, навколо водойм та на островах».
Прокурор у позовній заяві та апеляційній скарзі наголошує на тому, що спірна земельна ділянка незаконно сформована за рахунок земель водного фонду, що свідчить про те, що в Державний земельний кадастр всупереч вимог ст. ст. 18-20, ст.58 Земельного кодексу України внесено відомості про категорію земель (землі сільськогосподарського призначення) та вид використання земельної ділянки (землі запасу), однак спірна земельна ділянка в силу вимог ст.58 Земельного кодексу України відноситься до земель водного фонду.
Відповідно до ч.1 ст.58 Земельного кодексу України, ст.4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.
Відповідно до ст.88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.
Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: - для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.
Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського і внутрішнього водного транспорту.
Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.
В силу ч.ч.1-5 ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: - у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; - шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; - шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; - шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; - за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); - за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст.16 Закону України Про Державний земельний кадастр земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.
Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України Про Державний земельний кадастр відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру:
а) щодо категорії земель:
на підставі відповідної документації із землеустрою, що розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються;
на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки та комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту - щодо земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється на підставі такої документації;
на підставі технічної документації із землеустрою - щодо інвентаризації земель;
б) щодо виду цільового призначення в межах певної категорії земель:
на підставі відповідної документації із землеустрою, що розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються;
на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки відповідно до комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту.
Згідно зі ст.18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Відповідно до частини другої вказаної статті категорії земель України мають особливий правовий режим.
Відповідно до ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.
Відповідно до ст.20 Земельного кодексу України при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення. Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо: земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування - за рішенням відповідного органу; земельних ділянок приватної власності  - їх власниками.
З наведених правових норм випливає, що право змінити цільове призначення земельної ділянки комунальної форми власності відноситься до повноважень органу місцевого самоврядування, який нею розпоряджається.
Тобто, позивач у цьому спорі - Кам`янка-Бузька міська рада, має право та можливість змінити цільове призначення та категорію земельної ділянки на категорію «землі водного фонду».
Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурор не довів існування будь-яких правових або фактичних перешкод з боку відповідача щодо користування та розпорядження спірною земельною ділянкою, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про порушення прав Кам`янка-Бузької об`єднаної територіальної громади користуватись та розпоряджатись земельною ділянкою з кадастровим номером 4622110100:19:000:0290 площею 13,4153 га.
Колегія суддів враховує, що у справі №914/7/24 (за позовом Золочівської окружної прокуратури Львівської області з позовом в інтересах держави в особі Буської міської ради Золочівського району Львівської до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду, розташованої в межах прибережної захисної смуги річки Західний Буг, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки), обставини у якій є аналогічними обставинам у цій справі, що розглядається, постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2024 скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 13.06.2024 про задоволення позову та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 28.01.2025 у справі №914/7/24 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Львівської обласної прокуратури на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2024 у справі №914/7/24 у зв`язку з безпідставністю доводів прокурора про неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду, на які покликався прокурор у касаційній скарзі. Зокрема, в цій ухвалі Верховний Суд зазначив, що правові висновки щодо визначення розмірів прибережних захисних смуг не підлягають застосуванню у справі, що розглядається, оскільки питання приналежності чи навпаки, а також визначення розмірів прибережних захисних смуг, зокрема, щодо земельної ділянки, стосовно якої заявлено позов, не є спірним у наведеному випадку; суд апеляційної інстанції відмовив у позові за недоведеністю обставин порушення прав позивача, на захист яких подано прокурором цей позов, та недоведеністю чинення відповідачем будь-яких перешкод позивачеві у користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою. Також не підлягають застосуванню правові висновки щодо способу захисту шляхом скасування реєстрації земельної ділянки, оскільки, як уже зазначалося, відмова у позові судом апеляційної інстанції ґрунтувалася на недоведенні порушень прав позивача, що є самостійною підставою для відмови у позові, і оцінка обраному прокурором способу захисту в межах цієї справи апеляційним господарським судом не надавалася.
Окрім того, колегія суддів апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12.03.2025 у справі №914/192/23, відповідно до яких враховуючи те, що категорія цільового призначення земельної ділянки визначає її правовий режим, то держава має публічний інтерес у правомірному визначенні категорії цільового призначення земельної ділянки і достовірному відображенню відомостей про категорію цільового призначення земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, причому незалежно від того, які саме та чиї саме права на земельну ділянку зареєстровані.
Верховний Суд зазначив, що належному способу захисту інтересу держави у правомірному і достовірному відображенню відомостей про категорію цільового призначення земельної ділянки в Державному земельному кадастрі відповідає позовна вимога про визнання певної категорії цільового призначення земельної ділянки; судове рішення про задоволення такої позовної вимоги є підставою для внесення державним кадастровим реєстратором до Державного земельного кадастру відомостей про категорію цільового призначення земельної ділянки, визначену таким судовим рішенням.
Однак, у справі №914/192/23 прокурор виступав самостійним позивачем в інтересах держави, в той час як органи місцевого самоврядування та Держгеокадастру були співвідповідачами. Натомість, у спірному випадку орган місцевого самоврядування, до комунальної власності якого належить спірна земельна ділянка, є позивачем, і недоведення порушень прав позивача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
За змістом ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.
Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі рішення.
Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні вимог апеляційної скарги Першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури відмовити.
Рішення Господарського суду Львівської області від 12.03.2025 у справі № 914/3255/24 залишити без змін.
Судові витрати покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення. 
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

повна постанова складена 29.08.2025

Головуюча суддя          Г.В. Орищин

суддя          Н.А. Галушко

суддя          М.Б. Желік