ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 липня 2025 року           справа №360/210/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 р. у справі № 360/210/25 (головуючий І інстанції І.В. Тихонов) за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                           УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.01.2025р. №104250021005 про відмову позивачці у призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачці пенсію за віком у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня виникнення такого права, тобто з 04.01.2025р. на підставі її заяви від 16.01.2025р., зарахувавши до загального страхового стажу період отримання допомоги по безробіттю у Первомайському міському центрі зайнятості з 26.03.2002р. по 20.12.2002р.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23 січня 2025 року №104250021005 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 , за її заявою від 16 січня 2025 року, пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04.01.2025, зарахувавши до страхового стажу період отримання допомоги по безробіттю з 26.03.2002 по 20.12.2002.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів зазначає, що до страхового стажу не зараховано періоди одержання допомоги по безробіттю з 26.03.2002 по 20.12.2002, згідно трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 10.08.1983, оскільки наказ на припинення виплати (26.12.2001) календарно не відповідає даті припинення виплати.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , 16.01.2025 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23 січня 2025 року № 104250021005 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу 32 роки. Страховий стаж позивача становить 31 рік 04 місяці 23 дні. До страхового стажу не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 26.03.2002 по 20.12.2002, згідно трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 10.08.1983, оскільки наказ на припинення виплати (26.12.2001) календарно не відповідає даті припинення виплати.
Відповідно до записів у трудовій книжці від 10.08.1983 серії НОМЕР_1 у межах спірних правовідносин ОСОБА_1 :
26.03.2002 Первомайським міським центром зайнятості розпочато виплату допомоги з безробіття на підставі наказу №5678 від 26.12.2001 (запис № 7);
20.12.2002 припинено виплату допомоги з безробіття на підставі наказу №5678 від 26.12.2001 (запис № 8).
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованих доходів вбачається, що у другому, третьому та четвертому кварталах 2002 року позивачка отримувала допомогу у Первомайському міському центрі зайнятості.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.
Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу не зараховано періоди одержання допомоги по безробіттю з 26.03.2002 по 20.12.2002, згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки наказ на припинення виплати (26.12.2001) календарно не відповідає даті припинення виплати, суд зазначає наступне.
Трудова книжка серії НОМЕР_1 від 10.08.1983, містить відповідні записи про трудову діяльність позивача в період з 26.03.2002 по 20.12.2002, і ця трудова книжка була надана позивачем до органу ПФУ разом з заявою.
Крім того, вказані відомості підтверджуються Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованих доходів, згідно яких у другому, третьому та четвертому кварталах 2002 року позивачка отримувала допомогу у Первомайському міському центрі зайнятості.
Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
За приписами п.4.1 ч.1 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Недотримання правил при оформленні трудової книжки та неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача в момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Таким чином, суд дійшов висновку про протиправне неврахування до страхового стажу періоду отримання допомоги по безробіттю з 26.03.2002 по 20.12.2002 відповідно до записів у трудовій книжці.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 , за її заявою від 16 січня 2025 року, пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04.01.2025, зарахувавши до страхового стажу період отримання допомоги по безробіттю з 26.03.2002 по 20.12.2002.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 р. у справі №360/210/25 - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 р. у справі №360/210/25 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 24 липня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                                      Т.Г. Гаврищук

Судді                                                                                                                                  А.А. Блохін

                                                                                                                                     І.В. Геращенко