ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року		Справа № 260/8113/24 пров. № А/857/6374/25	

  Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкоз» до Закарпатської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Закарпатської митниці на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року (суддя Маєцька Н.Д., м.Ужгород) -
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкоз» (далі – ТОВ) звернулося до суду із позовом до Закарпатської митниці (далі – Митниця), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Митниці про коригування митної вартості товарів від 18.11.2024 № UA305000/2024/000091/1 (далі – Рішення). 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.
В апеляційній скарзі вказує, що під час митного оформлення позивачем товару Митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду законними та обґрунтованими, просить залишити його без змін, а апеляційну скарги - без задоволення.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що в спірному Рішенні відповідачем не зазначено, які відомості відсутні у поданих документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також не обґрунтовано причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі поданих декларантом документів.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ТОВ укладено з компанією «PANARIAGROUP INDUSTRIE CERAMICHE S. P.A - DIV. TRADE» (далі - Продавець) зовнішньоекономічний контракт на поставку товарів від 20.07.2023 № 20/07-2023 (далі – Контракт), на поставку в Україну товару, а саме керамічної плитки в асортименті та за цінами, зазначеними в інвойсах, що додаються до кожної поставки.
В подальшому, продавцем відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, додаткової угоди № 1 від 20.05.2024 , рахунку-фактури (інвойсу) від 13.11.2024 № 0070001091/2024, здійснено поставку позивачу товару: «Плитка керамічна (з керамограніту) оздоблювальна для мостіння і покриття підлоги, печей, камінів або стін з коефіцієнтом поглинання води не більше 0,5 мас., розміром 20х600х1200 мм., виробник PanariaGroup, на умовах EXW IT Toano».
Для здійснення митного оформлення ввезеного в режимі імпорту та випуску товару у вільний обіг, декларантом позивача до Митниці подано електронну митну декларацію від 18.11.2024 № 24UA305160034962U9 (далі – МД), в якій задекларовано вищевказаний товар.
Митна вартість товару заявлена декларантом позивача за основним методом, відповідно до пункту 1 частини першої статі 57 та статті 58 Митного кодексу України (далі МК) за ціною договору у розмірі 89883,42 грн. (ціна інвойсу 1421,28 Євро за 60,480 кв.м., що за курсом НБУ складає 62 043,4201 грн з додаванням транспортних витрат 27840 грн), що відповідає - 34,045 Євро/кв.м та 0,754 Євро/кг. Додаткова одиниця виміру підтверджується даними гр. 41 ЕМД «Додаткові одиниці», в якій зазначено код одиниці вимірювання « 055», що означає квадратний метр та через дріб вказана кількість квадратних метрів товару « 60,48», що підтверджується інвойсом від 13.11.2024 № 0070001091/2024.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з МД надано наступні документи: 1) (код 0325) рахунок-проформа № 2597002101 від 30.10.2024 ; 2) (код 0380) рахунок-фактура (інвойс) № 0070001091/2024 від 13.11.2024 ; 3) (код 0730) автотранспортна накладна А № 140329 від 13.11.2024; 4) (код 3001) платіжна інструкція на оплату товару № 22 від 07.11.2024 ; 5) (код 3004) рахунок-фактура про надання транспортних послуг № 622 від 15.11.2024 ; 6) (код 3007) довідка про транспортні витрати № 15/11 від 15.11.2024 ; 7) (код 3014) прайс-лист б/н від 01.10.2024 ; 8) (код 4103) додаткова угода № 1 від 20.05.2024 . до контракту; 9) (код 4104) зовнішньоекономічний договір № 20/07-2023 від 20.07.2023 ; 10) (код 4207) договір про надання брокерських послуг № 1505/21 від 15.05.2021 ; 11) (код 4301) договір про перевезення №11/04/2024 від 11.01.2024 ; 12) (код 4301) заявка до договору № 11/04/2024 від 11.01.2024 ; 13) (код 9610) копія митної декларації відправлення № 24ITQ3J01YP02108A0 від 15.11.2024 .
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідачем 18.11.2024 направлено електронне повідомлення № 1305170, відповідно до якого відповідачем виявлено розбіжності у наданих документах, які впливають на числове значення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
У зв`язку із наведеним, відповідачем запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші додаткові документи за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару.
Декларантом додатково було подано лист від 18.11.2024 № 18/11-1, яким надано роз`яснення щодо зауважень відповідача, що містяться в повідомленні № 1305170 від 18.11.2024 .
18.11.2024 відповідачем прийнято Рішення, відповідно до якого, митна вартість задекларованих товарів скоригована відповідачем за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г (резервний метод), згідно з положеннями статті 64 МК, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Відповідно до Рішення, вартість товару з 34,045 Євро/кв.м була скоригована до 47,9826 Євро/кв.м. Відповідно митна вартість товару, що була зазначена декларантом у розмірі 2059,30 Євро, була скоригована до 2901,99 Євро, із застосуванням шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару.
Скориставшись цим правом, позивач задекларував зазначений товар, а відповідач оформив та випустив товар у вільний обіг за електронною митною декларацією від 18.11.2024 № 24UA305160035058U7.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 49 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої статті 58 МК.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК).
Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товару, а саме документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК У у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК).
Відповідно до частини шостої статті 54 МК митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтями 57, 58 МК встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 МК у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічне правова позиція викладена Верховним Судом в постановах у справі № 815/4477/15 від 21.01.2020, у справі № 813/1350/14 від 14.01.2020,  у справі № 160/8775/18 від 18.12.2019 .
Так, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, а саме у графі 33 відповідач зазначає розбіжності, які на його думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування.
Так як видно з матеріалів справи, пунктом 7 Контракту передбачено 100% передплати за товар.
Відповідно до пункту 2 статті 53 МК документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару
Позивачем надано на підтвердження ціни товару, що фактично сплачена платіжну інструкцію від 07.11.2024 № 22, згідно з якою сплачено за товар 1421,28 Євро. Зазначена ціна товару заявлена декларантом в графі 22 та 42 митної декларації.
Згідно зі статтею 49 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.
Відповідно до статті 58 МК ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних з продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Товарна партія поставлялась на умовах, згідно міжнародних торговельних правил «Інкотермс 2010» EXW IT Toano.
Базис поставки EXW, визначений в Міжнародних торговельних правилах «Інкотермс 2010», означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб. Продавець не має зобов`язань щодо укладання договору страхування.
Враховуючи умови поставки EXW IT Toano, декларантом до заявленої ціни додано всі складові, що передбачені пунктом 5 та 6 частини десятої статті 58 МК та на підтвердження числових значень - 27840 грн. надано рахунок від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – ФОП) № 622 від 15.11.2024 та довідку від 15.11.2024 № 15/11. Твердження відповідача щодо відсутності вартості «замитнення» є необґрунтованими, оскільки частина десята статті 58 МК не містить вимог додавання цих витрат, як складової митної вартості товару.
Відповідно до частини одинадцятої статті 58 МК при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.
Щодо не надання договору між ФОП та безпосереднім перевізником P.E. Kyniv V.V., то вказані відносини слід класифікувати, як внутрішня господарська діяльність ФОП та комерційні відносини між ФОП та перевізниками, з якими він укладає договори. 
До того ж, рахунок № 622 від 15.11.2024 , довідка від 15.11.2024 № 15/11, автотранспортна накладна (CMR) А№140329 від 13.11.2024 та копія декларації країни відправлення № 24ITQ3J01YP02108A0 від 15.11.2024 містять дані про одні й ті ж номери транспортних засобів «AO 4994 HA/ НОМЕР_1 », що відповідає даним гр. 21 митної декларації від 18.11.2024 № 24UA305160034962U9 та вказує на відсутність розбіжностей та можливість ідентифікації наданих транспортних послуг до даної партії товару.
Стосовно твердження відповідача про різні дані щодо ваги товару, то суд звертає увагу, що в заявці на перевезення, яку оформлювало ТОВ для ФОП зазначався орієнтовний обсяг товару, що буде транспортуватися. Згідно всіх товаросупровідних документів вага товару нетто 2730 кг., брутто 2790 кг., що повністю відповідає задекларованим даним у гр. 35 та 38 МД.
Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, приймаючи Рішення, відповідач виходив з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості. Однак, в порушення вимог статті 57 МК митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.
При цьому, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначені митницею зауваження, розбіжності та невідповідність відомостей, які стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.
Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 вказав, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
В спірному Рішенні про коригування митної вартості відповідачем не зазначено, які відомості відсутні у поданих документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також не обґрунтовано причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі поданих декларантом документів.
Крім того, відповідачем в апеляційній скарзі не наведено доводів, які б давали підстави відмовити у задоволенні вимог про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, розмір якої був зменшений в судовому рішенні.
Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич