Справа № 734/5266/24 	Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В. 	
Провадження № 33/4823/563/25 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,
за участю захисника - адвоката Ювченка А.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Ювченка А.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2024 року,

                                   В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:
               ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі  17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.  

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.
Як встановив суд, 15 листопада 2024 року об 11 год. 31 хв. в с. Кіпті по                  вул. Слов`янська, б. 68Б, Чернігівського району, Чернігівської області, на 97 км автодороги М01, ОСОБА_1 керував транспортним засобом                   Suzuki Grand Vitara, д.н.з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку проводився із застосуванням приладу Drager № ARLM-0324, тест № 947 (результат тесту - 0.98 проміле), чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.
Не погодившись із рішенням суду, захисник - адвокат Ювченко А.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із доповненнями до неї, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну, необґрунтовану та закрити провадження по справі за відсутністю в діях його довірителя складу даного адмінправопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи та не об`єктивно і не в повному обсязі дослідив матеріали справи, належним чином своє рішення не мотивував, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, якими встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. При цьому, акцентує увагу на тому, що зупинку транспортного засобу було здійснено неналежною посадовою особою безпідставно, неправомірно, після якої поліцейський взагалі не представився, а тому, подальші дії працівника поліції вважає незаконними. На думку апелянта, процедура проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була порушена. Вказує, що останній не мав будь-яких ознак сп`яніння, які б давали підстави для проходження такого огляду. Посилається на те, що огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного пристрою «Драгер», погрішність виміряного значення якого залежить від температури повітря під час проведення огляду, а тому, на думку апелянта, отримані показники мають похибку та не містять достовірних даних результатів. Зазначає, що у протоколі про адмінправопорушення відсутня інформацію про технічний пристрій, за допомогою якого здійснено відеозапис, який не є безперервним, а тому вважає його недопустимим доказом. Також, звертає увагу на те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його процесуальні права, не вручено другий примірник акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та взагалі не було залучено свідків. За вказаних підстав вважає, що його підзахисного було безпідставно притягнуто до адмінвідповідальності.  
Окрім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду із зазначенням поважності причин його пропуску.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. 

При цьому, в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) захисник зазначив, що ОСОБА_1 був поінформований належним чином про час та місце слухання справи та не заперечував щодо розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника (в режимі відеоконференції), який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити апелянту строк на звернення до суду.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі - Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №174134 від 15.11.2024 року, ОСОБА_1 15 листопада 2024 року об 11 год. 31 хв. в с. Кіпті по вул. Слов`янська, б. 68Б, Чернігівського району, Чернігівської області, на 97 км автодороги М01, керував транспортним засобом Suzuki Grand Vitara, д.н.з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку проводився із застосуванням приладу                        Drager № ARLM-0324, тест № 947 (результат тесту - 0.98 проміле), чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.
Викладені у даному протоколі відомості ОСОБА_1 власноручно підтвердив своїм підписом.
Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Як убачається з інформації з роздруківки приладу Drager ALCOTEST 7510 (прилад №ARLМ-0324), результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить - 0,98 проміле, де останній також поставив свій підпис, що підтверджує його згоду, на той період часу, з даними результату огляду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис працівників поліції на якому зафіксовано розвиток подій, що передували складенню протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
На відеозаписі працівника поліції зафіксовано рух транспортного засобу за кермом якого перебував саме ОСОБА_1 , а тому, твердження апелянта про те, що даний факт відсутній в матеріалах справи є надуманими.
Також, працівник поліції, як того вимагає ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію України» після повної зупинки транспортного назвав своє прізвище, посаду та спеціальне звання (11:31:26), і це дає підстави визнати доводи апелянта в цій частині також надуманими.
При спілкуванні з водієм ОСОБА_1 працівник поліції виявив у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому їх озвучив останньому, і йому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти такий на місці зупинки транспортного засобу з використанням алкотестеру «Драгер», результат огляду - 0,98 проміле.
Одразу після отримання позитивного результату огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 будь-яких зауважень щодо результату огляду не висловлював та не наполягав на проведенні огляду у закладі охорони здоров`я, а тому у співробітника поліції не було жодних підстав пропонувати водієві проходити огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, що повністю узгоджується із відповідними положеннями вищезазначеної Інструкції, при цьому водію було повідомлено, що на нього будуть складені адмінматерали за ст. 130 КУпАП, і це дає підстави для відхилення доводів апелянта в цій частині. 

Твердження апелянта про неналежно проведений огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки такий проведений у спосіб та у порядок, визначений ст. 266 КУпАП та вище вказаною Інструкцією, з використанням спеціальних технічних засобів та із застосуванням технічних засобів відеозапису, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення та результаті спеціального технічного засобу Драгер, які містять підпис ОСОБА_1 , який зауважень до змісту процесуальних документів не мав, огляд відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву.

Посилання апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти усі транспортні засоби, та осіб, які ними керують. 

Доводи апелянта про те, що його довіритель є військовослужбовцем та проходить військову службу, а тому, огляд на стан сп`яніння повинен був проводитись відповідною особою Військової служби правопорядку не є переконливими, з огляду на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Твердження апелянта про те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, так як відеофіксація не здійснювалась безперервно, є також надуманими, з огляду на таке.
На відеозаписі, який складається із одного файлу, чітко зафіксовано всі обставини даної події та проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, отриманий результат огляду 0,98 проміле, і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.
Не є переконливими посилання апелянта з приводу відсутності даних щодо технічного засобу, за допомогою якого здійснювалась відеофіксація, оскільки ст.256 КУпАП та інші норми Закону не містять вимоги до засобу відеофіксації.
Також, у силу положень ст. 266 КУпАП, за умови фіксації поліцейським огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду технічними засобами відеозапису участь двох свідків є необов`язковою, а тому посилання захисника про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено за відсутності двох свідків, що є порушенням Інструкції, є безпідставними.

З направлення водія на стан алкогольного сп`яніння, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається (а.с.5,6), що до даних процесуальних документів були занесені ті ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , які як наслідок потягли за собою пропозицію щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що також має місце і на відеозаписі працівника поліції (11:33:38), а отже, жодних порушень з боку працівника поліції, на переконання суду апеляційної інстанції, в даному випадку не було.
Щодо доводів апелянта про те, що працівником поліції були грубо порушені права ОСОБА_1 ,  передбачені ст. 268 КУпАП, а саме - право на захист, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Наданим відеозаписом зафіксований факт роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (11:37:55), про що також має місце відмітка у протоколі, що свідчить про те, що останньому були роз`яснені його права та обов`язки.
Жодний нормативно-правовий акт не передбачає необхідної присутності адвоката під час проходження водієм огляду на стан сп`яніння, а також обов`язку працівника поліції при огляді водія на стан сп`яніння та при складанні протоколу за результатами огляду забезпечити участь захисника, при цьому ОСОБА_1 не ставив питання щодо надання йому адвоката, що свідчить про те, що останній не мав бажання скористатись правовою допомогою адвоката.

Твердження апелянта, викладені в апеляційній скарзі стосовно сумнівів справності приладу «Драгер» та результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме невідповідності показників температури повітря на вказаному пристрої не є переконливими, враховуючи відсутність в матеріалах справи даних з Укргідрометцентру на підтвердження вказаних вимог апелянта. 
Належить взяти до уваги, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 з результатом огляду на стан сп`яніння погодився, і це засвідчив безпосередньо своїм підписом, а тому, доводи апелянта про можливість недостовірного результату приладу «Драгер», позбавлені підстав.

Окрім цього, ОСОБА_1 після оформлення адміністративних матеріалів та будучи незгодним з результатами огляду, медичний огляд на стан сп`яніння не пройшов та медичний висновок не надав.

Відтак, доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію слід розцінювати, як намагання його довірителем уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив             п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції           ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Також, місцевий суд дослідивши матеріали справи розглянув справу та постановив рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням відповідного стягнення, належним чином це мотивував у своїй постанові, і це дає також підстави для відхилення доводів апелянта.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику - адвокату Ювченку А.В. строк на апеляційне оскарження постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Ювченка А.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2024 року про притягнення                 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за               ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Суддя	М. М. Оседач