ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/237/24  Номер провадження 22-ц/814/709/25	Головуючий у 1-й інстанції Река А. С.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Одринська Т.В., Панченко О.О.,
секретар Ванда А.М.,
з участю третьої особи ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою органу опіки та піклування Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області
на заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 вересня 2024 року, постановлене суддею Реки А.С. (повний текст складено 25 вересня 2024 року),
у справі за позовом Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, 

в с т а н о в и в:
       01.02.2024 Виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування, звернувся в Комсомольський міський суд Полтавської області з указаним позовом, у якому просив:
-        позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що батько ухиляться від виконання батьківських обов`язків;
-        передати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на опікування органу опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області;
-        стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу подання позовної заяви та до повноліття дитини, на користь державного закладу, прийомної сім`ї, дитячого будинку сімейного типу або опікуна, де буде перебувати малолітня ОСОБА_5 .
       В обґрунтування підстав позову зазначає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
       Зазначає, що 18.12.2023 на адресу служби у справах дітей, сім`ї та молодіжної політики виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради надійшло усне повідомлення від ОСОБА_4 , бабусі малолітньої дитини ОСОБА_2 , яка повідомила спеціалістів служби, що самостійно займається вихованням та утриманням онуки. Мати малолітньої дитини відбуває покарання за вчинення кримінального правопорушення, а її батько, відповідач у справі, участі у вихованні дочки не приймає, не цікавиться її життям та не надає коштів на утримання.
       19.12.2023 спеціалістами служби проведено обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . З`ясовано, що дитина проживає разом з бабусею та молодшим братом у двокімнатній квартирі. Умови проживання дитини добрі, кімната укомплектована меблями, наявна побутова техніка. Дитина забезпечена окремим спальним місцем, одягом та взуттям, яке відповідає її віку та сезону, має канцелярське приладдя, іграшки, засоби гігієни. 
       За інформацією закладу дошкільної освіти « ОСОБА_6 » малолітня дитина ОСОБА_2 відвідує заклад дошкільної освіти з вересня 2020 року, поступила за заявою матері. В дошкільний заклад її приводить і забирає бабуся ОСОБА_4 
       03.01.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дітей розглянуто питання про стан виконання батьківських обов`язків відповідачем ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько на засідання комісії не з`явився, під час спілкування в телефонному режимі зі спеціалістами служби на відповідне запрошення реагував агресивно. 
       У зв`язку із тим, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню і утриманню малолітньої дитини, 30.01.2024 виконавчим комітетом Горішньоплавнівської міської ради складено висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.03.2024 справу передано за підсудністю до Кременчуцького районного суду Полтавської області.
       Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10.04.2024 відкрито провадження у справі.
       Заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16.09.2024 позов задоволено частково.
       Передано малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на опікування органу опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області.
       Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь державного закладу, прийомної сім`ї, дитячого будинку сімейного типу або опікуна, де буде перебувати дитина, на утримання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду – 01.02.2024 та до досягнення дитиною повноліття.
       Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
       У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 3 028,00 грн.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що наведені позивачем обставини щодо неналежної участі відповідача в утриманні і вихованні дитини не можуть бути достатніми підставами для ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав. При цьому районним судом враховано факт призову відповідача на військову службу під час мобілізації у січні 2023 року, а отже, недоведеність його винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно малолітньої дитини, котрі б слугували підставою для позбавлення його батьківських прав.
Разом із цим, установивши, що мати дитини ОСОБА_1 відбуває покарання пов`язане із позбавленням волі за вчинення кримінального правопорушенням, а батько проходить військову службу під час мобілізації, суд першої інстанції визнав обґрунтованими підстави позову в частині передачі малолітньої дитини під опікування Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування, постановивши до стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі частки від його доходу. 
       Позивач оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
       Із підстав, раніше викладених у позовній заяві, цитуючи вимоги статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», статті 150, 157, 164 СК України, вважає, що в ході судового розгляду справи заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є законними та обґрунтованими.
       Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15.11.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 02.01.2025.
       Відзив на апеляційну скаргу не находив.
       У суді апеляційної інстанції третя особа ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала, наголосивши, що відповідач не приймає жодної участі у вихованні та утримання малолітньої дитини. 
       Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. 
       Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення третьої особи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_2 , її батьками є: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №33./а.с.5/
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ./а.с.6/
16.01.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 видано наказ №10 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу до Збройних Сил України під час мобілізації», у тому числі, солдата ОСОБА_3 , 1986 р.н./а.с.64/ 
19.12.2023 службовою у справах дітей, сім`ї та молодіжної політики складено Акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Житло належить на праві власності ОСОБА_4 , бабусі дитини по лінії матері. 
Санітарно-гігієнічні умови добрі. Усі кімнати укомплектовані м`якими та корпусними меблями. У наявності побутова та оргтехніка: телевізор, пральна машина-автомат, холодильник тощо. В кімнатах чисто та затишно. Житло забезпечене централізованим газо-водо-тепло-електропостачанням та водовідведенням. На кухні створені належні умови для приготування та харчування. Кухня облаштована кухонними меблями, технікою та посудом. В наявності необхідний запас продуктів, в тому числі - приготовлена їжа. 
Щомісячний дохід сім`ї складається із заробітної плати бабусі ОСОБА_4 та держаної допомоги та утримання підопічної дитини ОСОБА_7 (рідного брата ОСОБА_8 по лінії матері). Аліментів від батьків дітей на їх утримання ОСОБА_4 не отримує. 
ОСОБА_8 з молодшим братиком ОСОБА_7 , який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, мешкають в окремій кімнаті. Діти забезпечені окремим спеціальними місцями; одягом та взуттям, яке відповідає їх віку та сезону, канцелярським приладдям, іграшками, засобами гігієни та речами побутового вжитку тощо.
Під час обстеження ОСОБА_4 повідомила, що з самого народження ОСОБА_8 займається її вихованням. Батько дитини - ОСОБА_3 , участі у вихованні доньки не приймає, не надає коштів на її утримання, лікування, не зустрічається та не спілкується з дівчинкою, не цікавиться її інтересами та долею. Свій обов`язок з виховання доньки повністю переклав на неї. Мати дівчинки - ОСОБА_1 відбуває покарання за вчинення кримінального правопорушення./а.с.8/
22.12.2023 службовою у справах дітей, сім`ї та молодіжної політики складено лист №957, адресований ОСОБА_3 , яким останнього терміново запрошено на бесіду з приводу перевірки стану виконання ним батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.9/
28.12.2023 адміністрація ЗДО «Сонечко» листом №01-09/227 повідомила, що ОСОБА_2 відвідує заклад з 19.09.2020, поступила за заявою матері ОСОБА_1 . Адаптація ОСОБА_8 пройшла легко. Характер відвідування дошкільного закладу, - постійний. В дошкільний заклад дитину приводить і забирає бабуся ОСОБА_4 . Батько, ОСОБА_3 , в дошкільний заклад не приходить, успіхами доньки не цікавиться, участі у житті групи і закладу не приймає./а.с.11/
Директором, практичним психологом та вихователем ЗДО «Сонечко» складено та підписано психолого-педагогічно характеристику на малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.12-13/
За змістом листа Управління охорони здоров`я Горішньоплавнівської міської ради від 04.01.2024 №01-15/8, дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігається сімейним лікарем Центру ПМСД м.Горішні Плавні, згідно укладеної декларації. 
Загальний стан дитини задовільний. На диспансерному обліку не перебуває, додаткового лікування та оздоровлення не потребує. У разі захворювання до медичної установи з дитиною звертається бабуся. Рекомендації та призначення лікарів виконує у повній мірі. Зауважень та нарікань зі сторони медичного персоналу стосовно виконання бабусею обов`язку щодо забезпечення та збереження здоров`я дитини не було. Батько з дитиною до медичної установи не звертався. Батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на лікуванні (обліку) у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває./а.с.15/
09.01.2024 старостою Кобелячківського старостинського округу складено характеристику на ОСОБА_3 /а.с.16/
30.01.2024 виконавчим комітетом Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При складенні такого висновку спеціалістами служби враховано: пояснення ОСОБА_4 (бабусі малолітньої ОСОБА_2 - по лінії матері); інформацію закладу дошкільної освіти «Сонечко» комбінованого типу Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, викладену у листі від 28.12.2023 №01-09/224; інформацію Центру ПМСД м.Горішні Плавні від 04.01.2024 №01-15/8; характеристику Кобелячківського старостинського округу Пришибської сільської ради від 09.01.2024 №06-12/0 на ОСОБА_3 , де, серед іншого зазначено, що під час візиту служби до ОСОБА_3 за адресою фактичного проживання, вдома його не було (зі слів батьків, він знаходився у від`їзді, коли повернеться -невідомо). ОСОБА_3 зателефонував до служби для з`ясування обставин візиту до нього, пообіцяв приїхати до сільської ради і поспілкуватися стосовно виховання доньки, але до служби не з`явився./а.с.3-4/
У суді першої інстанції допитано у якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 /а.с.117,118/
Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що долучені до матеріалів справи докази, зокрема, довідки закладів охорони здоров`я та закладу дошкільної освіти, акт обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_2 , довідка за фактом виїзду за адресою її проживання, датовані груднем 2023 року та січнем 2024 року, що з урахуванням факту призову відповідача ОСОБА_3 на військову службу під час мобілізації у січні 2023 року та відсутності доказів його звільнення з військової служби не можуть вважатися беззаперечним та достатнім доказом на підтвердження винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно малолітньої дитини, котрі б слугували підставою для позбавлення його батьківських прав.
Разом із цим, установивши, що мати дитини ОСОБА_1 відбуває покарання пов`язане із позбавленням волі за вчинення кримінального правопорушенням, а батько проходить військову службу під час мобілізації, суд першої інстанції визнав обґрунтованими підстави позову в частині передачі малолітньої дитини під опікування Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування, постановивши до стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі частки від його доходу. 
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції, у фактично оскаржуваній частині, якою відмовлено у задоволенні позову, погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та зводяться до загального цитування норм матеріального права безвідносно до фактичних обставин справи. 
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами першим, другим статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав батьківських прав є вичерпним.
Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Наведений обов`язок ним не виконано, а тому за правилами частини 4 статті 12 ЦПК України він несе ризик настання наслідків із цим пов`язаних.
       При вирішенні спору в цій справі суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Тоді як фізична неможливість спілкування батька з дитиною зумовлена об`єктивними причинами, пов`язаними із перебуванням відповідача в складі Збройних Сил України. 
       Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину, матеріали справи не містять, як і доказів того, що відповідач притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним поводженням щодо дитини, вчиняв насильство по відношенню до малолітньої дочки. Відтак, розрив між біологічним батьком та дитиною сімейних відносин не відповідає інтересам дитини та не може бути виправданий посиланням позивачки на створення нової сім`ї.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані посиланням на висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, колегія суддів відхиляє. Оскільки такий висновок має рекомендаційний характер, а відповідач на засідання комісії не приймав, доказів на підтвердження його належного повідомлення про відповідне засідання матеріали справи не містять. 
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що підстави, передбачені статтею 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на доказах, які підтверджують факт опіки та утримання малолітньої ОСОБА_8 її бабусею по лінії матері ОСОБА_4 , що в контексті відбування матір`ю дитини, ОСОБА_11 , покарання, пов`язаного із позбавленням волі за вчинення кримінального правопорушенням, а також проходженням відповідачем ОСОБА_3 , батьком дитини, військової служби, не впливають на підставність позову, оскільки не доводять умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу органу опіки та піклування Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області – залишити без задоволення.
Заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 вересня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 12.06.2025.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Т.В. Одринська

                                                                               О.О. Панченко