УХВАЛА

20 серпня 2025 року  
м. Київ

справа №380/1383/25
адміністративне провадження №К/990/33491/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.
суддів: Коваленко Н.В., Гриціва М.І.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2025 у справі №380/1383/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним з позовом, у якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14.01.2025 № 913300810323 щодо відмови у проведенні перерахунку позивачці пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу»;
- визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку позивачці пенсії на підставі Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, в редакції від 20.07.2024 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 № 823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб», з урахуванням довідок від 12.09.2024 №342-Ф й № 346-Ф про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) і про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця; 
- зобов`язати відповідача здійснити позивачці з 16.01.2024 обчислення та виплату пенсії на підставі Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, в редакції від 01.01.2020, з урахуванням довідок від 12.09.2024 №342-Ф й № 346-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) і про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, враховуючи фактично виплачені суми;
- стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом адміністративної справи.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 позовні вимоги задоволено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2025 апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково: рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14.01.2025 №913300810323 та зобов`язання відповідача здійснити з 16.01.2024 перерахунок й виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, в редакції від 01.01.2020, з урахуванням довідок від 12.09.2024 №342-Ф й № 346-Ф про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) і про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, з урахуванням раніше виплачених сум - скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині залишено без задоволення. В решті  рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 у справі №380/1383/25 - залишено без змін.
07.08.2025 до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд"  надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2025 у справі №380/1383/25  з підстав, визначених пунктами 3 та 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Право на касаційне оскарження регламентовано положеннями статті 328 КАС України, частиною першою якої визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Такі випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, згідно із якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
При цьому, у частині п`ятій статті 328 КАС України міститься перелік випадків, за яких судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.
Так, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Спір, який виник у цій справі розглядався судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Водночас, вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржниця зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; позбавлена можливості   спростувати обставини,   встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа має для неї виняткове значення. 
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою дають підстави для висновку про наявність в цьому випадку обставини, наведеної у підпункті «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Як було зазначено вище, відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. При цьому, виключно у випадках наведених у пунктах 1 - 4 наведеної вище норми процесуального Закону.
Касаційна скарга подана з підстав, передбачених пунктами 3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України та частини другої статті 353 КАС України.
Скаржниця, обґрунтовуючи право на подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах положень Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (в редакції від 01.01.2020) щодо обчислення позивачці розміру пенсії, призначеної відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» згідно з абзацом 6 пункту 4 вищезазначеного Порядку, з урахуванням належних довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих на виконання рішення суду.
Окрім того, скаржниця обґрунтувала касаційну скаргу посиланням на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначила, що судами попередніх інстанцій допущено порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини другої статті 353 КАС України) та встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 353 КАС України).
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою дають підстави для висновку про наявність обставин, визначених пунктами 3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, що в свою чергу є підставою для відкриття касаційного провадження для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених скаржницею на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.
Керуючись статтями 328, 331, 334, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2025 у справі №380/1383/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Витребувати із Львівського окружного адміністративного суду справу №380/1383/25 за вищевказаним позовом.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали, в порядку встановленому статтею 251 КАС України.
Учасникам справи встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

А.І. Рибачук
Н.В. Коваленко
М.І. Гриців,
Судді Верховного Суду