ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

          19 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/27882/24	

Головуючий суддя І інстанції – Лозицька І.О.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Чепурнова Д.В., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу     Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 року в адміністративній справі №160/27882/24 за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод"  до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" звернулось до суду з позовом до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №323-рп від 27.09.2024 р. «Про відмову у видачі ліцензії»;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області видати ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Коксохімічна, 1.      
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 року адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №323-рп від 27.09.2024 р. «Про відмову у видачі ліцензії».
Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області видати ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Коксохімічна, 1.    
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірне рішення про відмову у видачі ліцензії було прийнято правомірно, оскільки у додатках до заяви позивача на отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Коксохімічна, 1 відсутній акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального. Вказано, що зобов`язання ГУ ДПС у Дніпропетровській області видати ПрАТ «ДМЗ» ліцензію на право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, 3.09.2024 Приватним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний завод подано до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області заяву № 577 від 03.09.2024 на видачу ліцензії на оптову торгівлю пальним, за наявності місць оптової торгівлі. Адреса місця оптової торгівлі пальним: 49064, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Коксохімічна, 1.
ПрАТ «ДМЗ» до заяви № 577 від 03.09.2024 було надано документи, що підтверджують право користування земельною ділянкою, а саме:
- Договір оренди земельної ділянки від 09.12.2002 площею 39,1230га, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вул. Коксохімічна, 1, зареєстровано в реєстрі за № 3668;
- Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 06.10.2015;
- Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18.12.2017;
- Додатковий договір оренди земельної ділянки від 25.07.2018 площею 39,1230га, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вул. Коксохімічна, 1, зареєстровано в реєстрі за №412;
- Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 25.07.2018;
- Додатковий договір оренди земельної ділянки від 06.10.2015 площею 39,1230га, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вул. Коксохімічна, 1, зареєстровано в реєстрі за №2838;
- Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 06.10.2015;
- Додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 18.12.2017 щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 09.12.2002 р. (державна реєстрація від 27.12.2002 за № 2714).
Щодо надання акту вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, ПрАТ «ДМЗ» було надано Статут Товариства, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2011 по справі № 23/5005/11316/2011, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2019 про реєстрацію права власності на будівлі та споруди за адресою: місто Дніпро, вул. Коксохімічна, 1 та лист Чаплинської сільської Ради № 50 від 02.04.2019 «Щодо надання витягу».
Відносно дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, ПрАТ «ДМЗ» було надано Дозвіл №0679.19.12 на виробництво (виготовлення), зберігання, транспортування вибухонебезпечних і небезпечних речовин 1 і 2 класу небезпеки, горючих рідин, маса яких дорівнює або перевищує значення нормативів порогових мас, які визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки» (строком дії до 17.07.2024), Дозвіл № 0680.19.12 на експлуатацію технологічного устаткування коксохімічної галузі промисловості за адресою: м. Дніпро, вул. Коксохімічна, 1) строком дії до 17.07.2024 та листи Південно - Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № ПС/1/12003-24 від 03.07.2024, № ПС/1/11995-24 від 03.07.2024          щодо автоматичного продовження дії вищезазначених Дозволів на період дії воєнного стану і протягом одного місяця після його припинення чи скасування.
Розпорядженням № 323-рп від 27.09.2024 «Про відмову у видачі ліцензії» було відмовлено у видачі ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» ліцензії на право оптова торгівля пальним, за наявності місць оптової торгівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Коксохімічна, 1.
Підставою для відмови у видачі ліцензії відповідачем зазначено, що «виявлено відсутність акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію акт вводу в експлуатацію об`єкта або закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, що передбачено ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Не погодившись з відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позові вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно прийняв розпорядження № 323-рп від 27.09.2024 «Про відмову у видачі ліцензії» без врахування Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2011 по справі № 23/5005/11316/2011, яким визнано право власності на об`єкти без додаткових актів введення в експлуатацію, що свідчить про протиправність вказаного розпорядження та останнє є таким, що підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Порядок видачі та анулювання ліцензії на виробництво, зберігання, оптову та роздрібну торгівлю пальним врегульовано нормами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Згідно ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років.
Згідно з частиною 34 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.
Ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (крім ліцензії на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібну торгівлю пальним, зберігання пального з метою подальшої його реалізації іншим споживачам).
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір отримати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.
Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для відмови у видачі ліцензії були висновки відповідача про протиправне ненадання позивачем всіх необхідних документів, а саме акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, що суперечить вимогам статті 15 та статті 18 Закону № 481/95.
Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» тимчасово, до 1 січня 2022 року, суб`єкти господарювання можуть отримувати ліцензію на право виробництва пального, право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального на відповідне місце здійснення такої діяльності без подання акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо об`єктів, необхідних для здійснення відповідної діяльності, за умови подання копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 1 січня 2014 року.
Відтак, в силу вищенаведених правових приписів, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що ненадання акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єкта в експлуатацію відповідно до законодавства можливо лише за умови подання копій документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 1 січня 2014 року.
Тобто, у разі подання документу, що підтверджує право власності на об`єкт, який видано після 1 січня 2014 року, заявник зобов`язаний надати акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єкта в експлуатацію відповідно до законодавства.
Крім того, відповідно до п. 5 ст. 43 Закону України № 3817-ІХ від 18.06.2024 до заяви про отримання ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі, роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального додатково додаються копії:
1) документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки (у разі відсутності кадастрового номера земельної ділянки у зазначених документах надається витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку), на якій розташовано об`єкт виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального (крім зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки), чинних на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію (зазначені документи не подаються у разі розміщення об`єкта нерухомого майна на території порту, за умови подання документів, що підтверджують право користування портовою інфраструктурою).
Для бункерувальника подаються копії документів, що засвідчують право його власника або користувача на розміщення такого бункерувальника в акваторії водойми згідно із законодавством України (договір оренди/суборенди причальної стінки чи стоянки в порту або інші документи, що засвідчують право власника або користувача бункерувальника на розміщення бункерувальника в акваторії водойми);
2) сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року; технічного паспорта та/або інвентаризаційної справи, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою - підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України "Про архітектурну діяльність", - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.
Згідно п.1.2.  Статуту, затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів (протокол від 01.04.2011 р.), Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод» є повним правонаступником майнових прав і обов`язків щодо всього майна, включаючи нерухоме майно та автомобільний транспорт, всі інші активи та пасиви Відкритого акціонерного товариства «Дніпрококс», що реорганізувалося шляхом приєднання до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод».
Під час приймання майна від ВАТ «Дніпрококс» позивачем встановлено відсутність правовстановлюючих документів на частину об`єктів нерухомого майна.
З матеріалів справи видно, що позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Регіонального відділення Фонду Державного майна України в Дніпропетровській області, в якому просив господарський суд визнати за Товариством право власності на наступні об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Коксохімічна, 1.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2011 по справі № 23/5005/11316/2011 визнано за позивачем право власності на наступні об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Коксохімічна, 1 та наведено в рішенні перелік об`єктів.
В мотивувальній частині вищенаведеного судового рішення, судом першої інстанції було зазначено, що у 1997 році згідно з наказом відповідача №12/331-АО від 05.12.1997 року та у відповідності до Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» Дніпропетровський державний коксохімічний завод ім. Калініна був перетворений в акціонерне товариство «Дніпрококс». 08.12.2001 року видано Перелік нерухомого майна №12/7-4013, в якому перелічені об`єкти нерухомого майна за станом на 01.06.1997 року, які передавалися у власність ВАТ «Дніпрококс». Первинної технічної документації на вказані об`єкти нерухомого майна на момент передачі не існувало. У 2001 році ВАТ «Дніпрококс» провело первинну технічну інвентаризацію території заводу та зареєструвало права власності на об`єкти нерухомого майна по вул. Коксохімічна 1, згідно Переліку нерухомого майна.».
Також, зазначеним рішенням, визнано право власності на ряд об`єктів нерухомості КХВ, в т.ч. зазначено «визнати право власності без додаткових актів введення в експлуатацію» на частину об`єктів, які не увійшли в Перелік майна переданого до статутного фонду».
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що Статут позивача, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2011 по справі № 23/5005/11316/2011, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2019 про реєстрацію права власності на будівлі та споруди за адресою: місто Дніпро, вул. Коксохімічна, 1 та лист Чаплинської сільської ради № 50 від 02.04.2019 «Щодо надання витягу» у своїй сукупності є документами, які підтверджують право власності позивача на вказані об`єкти нерухомого майна та підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, що свідчить про протиправність спірного розпорядження відповідача № 323-рп від 27.09.2024 «Про відмову у видачі ліцензії» та необхідності його скасування.
Що стосується посилань відповідача на те, що видача ліцензій є його дискреційним поноваженням, а тому у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для зобов`язання останнього, саме видати ліцензію, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що дискреція - це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.
Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.
Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України»
Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень
У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеним в постанові від 15.12.2021 року по справі № 840/2970/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що податковий орган у питаннях видачі ліцензій не наділений дискреційними повноваженнями, оскільки відповідно до поданих документів має прийняти рішення про видачу ліцензії або відмову у її видачі з належним мотивуванням такої відмови.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 року в адміністративній справі №160/27882/24 – залишити без змін.                 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених       п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.           
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко