Номер провадження: 22-ц/813/4091/25 
Справа № 501/4101/24
Головуючий у першій інстанції Тордія Е. Н.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кострицького В.В.,
суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,
розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Тордія Е.Н.., у приміщенні того ж суду
у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення пені (неустойки) за несвоєчасно сплачені аліменти,-
встановив:
Короткий зміст позовних вимог.
26 вересня 2024 року ОСОБА_3 , звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення пені (неустойки) за несвоєчасно сплачені аліменти.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що від шлюбних відносин з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька - ОСОБА_4 .
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20 жовтня 2017 року по справі № 486/485/16-ц з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2000.00 гривень щомісячно, починаючи з 09 серпня 2017 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30 травня 2019 року по справі № 501/2489/24 змінено прізвище нашої доньки з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Відповідач на це дав письмову згоду. Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14 березня 2019 року по справі № 501/17/19 встановлено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_3 . Визначений судом в 2017 році аліменти у розмірі 2000,00 гривень щомісячно було достатньо. Прожитковий мінімум для дітей в віці від 6 до 18 років Державою було встановлено в розмірі 1426,00 гривня на місяць. Але час минув та за сім років змінилось життя, виросла дитина та виросли її потреби.
На сьогодні прожитковий мінімум для дітей в віці від 6 до 18 років Державою було встановлено в розмірі 3196,00 гривень на місяць.
Матеріальний статок відповідача за цей час також змінився в кращу сторону. Він проживає за кордоном, працює, має нерухомість в Україні, тобто є достатньо забезпеченою людиною. Тому вважає, що сплата аліментів в розмірі 10000.00 гривень в місяць, що прирівнюється трьом прожитковим мінімумам для дитини відповідного віку, буде справедливою та достатньою сумою для утримання дитини та забезпечення її потреб.
27 листопада 2017 року на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 жовтня 2024 року по справі № 501/1595/17 державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 55245382, про що було повідомлено сторони виконавчого провадження – позивача та відповідача. Відповідач свої обов`язки по сплаті аліментів виконував не добросовісно, чим створив велику заборгованість по виплаті аліментів, та поставив малолітню доньку в скрутне матеріальне становище. Позивач вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) на несвоєчасно сплачені аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка вважає, що заборгованість по несвоєчасній виплаті аліментів виникла за виною поведінкою відповідача, який умисно ігнорує свій обов`язок по утриманню дітей, що надає їй право звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання малолітніх дітей.
З лютого 2023 року до липня 2024 року заборгованість по оплаті аліментів складає 17427,47 гривень. Загальна кількість днів заборгованості (з 01 лютого 2023 року до 31 липня 2024 року) складає – 547 днів.
Загальна сума неустойки (пені) за цей період складає 26900,00 гривень (2023 рік 14260,00 грн. + 2024 рік 12640,00 гривень).
Станом на 31 липня 2024 року загальна сума заборгованості по сплаті аліментів складає 26900.00 гривень. Таким чином, неустойка (пеня) по заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини складає 100% від суми заборгованості тобто 17427,47 гривень.
В зв`язку з цим позивач звернулась до суду з даним позовом та просить змінити розмір аліментів на утримання дитини з 2000,00 гривень до 10000,00 гривень та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 17427,47 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення пені (неустойки) за несвоєчасно сплачені аліменти – задоволено.
Змінено спосіб стягуваних аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2000,00 грн. на 10 000,00 грн. щомісячно починаючи з дня набрання даного рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 17427 (сімнадцять тисяч чотириста двадцять сім) гривень 47 копійок. 
Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище оскільки протилежного останній не довів, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача.
Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.
Суд вважає, що позивачем доведена наявності обставин зміни її матеріального стану , інших обставин, які відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України є підставою для збільшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позивач посилається на те, що відповідач, знаючи про обов`язок утримувати дитину, з 01 лютого 2023 року по 01 липня 2024 року не виконував належним чином рішення суду про стягнення аліментів і не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах.
На підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивач посилається на довідку від 20 серпня 2024 року, видану Чорноморським відділом державної виконавчої служби у Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно з якою станом на 31 липня 2024 року заборгованість по аліментам становить 17427,47 грн. та розрахунок заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2023 року по 01 липня 2024 року.
Відтак станом на 31 липня 2024 року у відповідача була наявна заборгованість із сплати аліментів у сумі 17427,47 грн.
Дослідивши наведений розрахунок, суд вважає, що обчислений позивачем розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів відповідно до формули, наведеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц та визначений розмір пені у сумі 17427,47 грн., є правильним.
Протилежного відповідачем суду не надано.
Доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись з таким рішення суду, представник відповідача ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою в якій просить скасувати заочне рішення Іллічівського районного суду Одеської області від 15.11.2024 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення пені (неустойки) за несвоєчасно сплачені аліменти.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Вказує, що його належним чином не повідомляли про розгляд справи та будь яких повісток він не отримував, про розгляд справи не знав, чим було порушено його права.
Зазначає, що матеріали справи не містять доказів покращення його майнового стану та вказує, що навпаки на його утриманні знаходиться сім`я та матір
Скаржник вважає, що даний розмір аліментів є завеликий та недоцільним, адже батьки мають спільний обов`язок забезпечувати свою дитину, і даний обов`язок закріплений на законодавчому рівні. Згідно з Конституцією України та Сімейним кодексом, обоє батьків зобов`язані матеріально підгримувати дитину до досягнення нею повноліття або до завершення навчання. При цьому обоє батьків мають рівні права та обов`язки незалежно від того, чи проживають вони разом.
ОСОБА_9 не відмовляється від сплати аліментів на своєї доньки та готовий належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, однак вважаю, що зазначена сума аліментів є доволі значною та підлягає зменшенню.
Відповідач ніколи не відмовлявся від сплати аліментів на свою доньку та завжди був готовий належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, однак зазначений борг ставить ОСОБА_2 у скрутне матеріальне становище, він не має можливості сплачувати зазначену суму, так як допомагає своїй фінансово свої матері, ОСОБА_10 , та утримує доньку, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
ОСОБА_2 виконує свій батьківський обов`язок щодо матеріального утримання дитини, дана інформація підтверджується квитанціями про сплату аліментів.
Позиція учасників у справі.
Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги представником позивача було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни на рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 15 листопада 2024 року - залишити без задоволення, а рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 15 листопада 2024 року – без змін.
Вказує, що оскаржуване рішення є законним та обгрунтованим.
Щодо явки сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розгляд апеляційної скарги в даній справі слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не був сповіщений про судове засідання, призначене на 11 листопада 2024 року, так як матеріали справи не містять жодних доказів направлення судових повісток сторонам у справі.
Колегія суддів зазначає, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи положення п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у справі №295/5011/15-ц (касаційне провадження № 61-1125св17).
Таким чином апеляційний суд вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення з постановленням нового судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення пені (неустойки) за несвоєчасно сплачені аліменти підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Колегією суддів встановлено, що від шлюбних відносин ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_4 , батьками якої зареєстровано ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20 жовтня 2017 року по цивільній справі № 486/485/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2000.00 гривень щомісячно, починаючи з 09 серпня 2017 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набуло законної сили та передано на виконання.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області від 20 серпня 2024 року ВП № 55245382 заборгованість зі сплати аліментів з ОСОБА_2 станом на 31 липня 2024 року складає 17427,47 грн.
З наданого позивачем розрахунку, виходячи з наступного: 2024 рік – березень місяць, з якого нараховується заборгованість 142 дні (з 01 березня 2024 року по 20 липня 2024 рік) загальна кількість днів прострочення 3355,53 грн. заборгованість за попередній місяць 1% = 33,56 грн., пеня 4765,52 грн.; квітень місяць, з якого нараховується заборгованість 111 днів (з 01 квітня 2024 року по 20 липня 2024 рік) загальна кількість днів прострочення 3517,25 грн. заборгованість за попередній місяць 1% = 35,17 грн., пеня 3903,87 грн.; травень місяць, з якого нараховується заборгованість 81 день (з 01 травня 2024 року по 20 липня 2024 рік) загальна кількість днів прострочення 3517,25 грн. заборгованість за попередній місяць 1% = 37,17 грн., пеня 2848,77 грн.; червень місяць, з якого нараховується заборгованість 50 днів (з 01 червня 2024 року по 20 липня 2024 рік) загальна кількість днів прострочення 3517,25 грн. заборгованість за попередній місяць 1% = 35,17 грн., пеня 1758,50 грн., загальна сума неустойки(пені) за період з 01 березня 2024 року по 01 липня 2024 року складає 13276,66 грн.
Позивач вказує на той факт, що на час винесення рішення 2016 року прожитковий мінімум для дітей в віці від 6 до 18 років Державою було встановлено в розмірі 1426,00 гривня на місяць. На теперішній час сума прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку збільшена 3196,00 гривень на місяць. Відповідач моряк має постійну роботу та дохід, вона ФОП проте на теперішній час не працює 2000.00 грн., не можуть забезпечити дитині належне утримання та забезпечити її потреби.
Згідно положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтями 183, 184 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно зі статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. По-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст. 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 Сімейного кодексу України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України)
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 Сімейного кодексу України).
Позовні вимоги ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини та покращенні майнового становища відповідача.
Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його.
Колегія суддів бере до уваги ту обставину, що відповідачем після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, було придбано квартиру, що свідчить про покращення його майнового становище.
Матеріали справи не містять доказів що відповідач здійснює утримання своєї матері, яка є пенсіонером, ФОП.
Крім того, наявність у відповідача на утриманні іншої дитини не свідчить про його скрутне матеріальне становище з огляду на придбання квартири.
Відповідачем не надано будь яких доказів на спростування позиції позивача.
Колегія суддів вважає, що збільшення стягнення аліментів до 3196 гривень (прожитковий мінімум для дітей відповідного віку) буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.
Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17 травня 2016 року було внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 7 ст. 5 вказаного Закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.
Крім того, Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 було внесено зміни до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України та викладено її у наступній редакції: Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Законом України «Про внесення змін до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку виконавця проводити індексацію розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 01 вересня 2020 року № 831-ІХ встановлено, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у вказаній редакції Закону від 01 вересня 2020 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.
Таким чином, суд вважає, що позивачем доведена наявності обставин зміни матеріального стану відповідача, інших обставин, які відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України є підставою для збільшення розміру аліментів у розмірі визначеним судом.
Щодо стягнення пені (неустойки) за несвоєчасно сплачені аліменти суд зазначає.
Згідно з ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 Сімейного кодексу України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Положеннями ст.196 Сімейного кодексу України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Виходячи з аналізу норм глави 549 Цивільного кодексу України неустойка (пеня) це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 Сімейного кодексу України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили.
У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 Сімейного кодексу України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.
В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного суду від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, а саме у разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені – 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць із дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Положення Цивільного кодексу України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 Сімейного кодексу України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Отже, з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 Цивільного кодексу України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення.
У Сімейному кодексу України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається.
Таким чином, виходячи із змісту ст. 196 Сімейного кодексу України, суд відповідно до вимог ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.
При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 Сімейного кодексу України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Звертаючись до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позивач посилається на те, що відповідач, знаючи про обов`язок утримувати дитину, з 01 лютого 2023 року по 01 липня 2024 року не виконував належним чином рішення суду про стягнення аліментів і не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах.
На підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивач посилається на довідку від 20 серпня 2024 року, видану Чорноморським відділом державної виконавчої служби у Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно з якою станом на 31 липня 2024 року заборгованість по аліментам становить 17427,47 грн. та розрахунок заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2023 року по 01 липня 2024 року.
Відтак станом на 31 липня 2024 року у відповідача була наявна заборгованість із сплати аліментів у сумі 17427,47 грн.
Дослідивши наведений розрахунок, суд вважає, що обчислений позивачем розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів відповідно до формули, наведеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц та визначений розмір пені у сумі 17427,47 грн., є правильним.
Протилежного відповідачем суду не надано.
Посилання скаржника на квитанції сплати заборгованості не спростовують надані виконавцем довідка та враховані ним, крім того як вбачається позов поданий і обмежується стягненням до липня 2024 року, а квитанції №63, 54 містять інформацію за сплату жовтня і вересня 2024 року.
Доводи апеляційної скарги, що вказана сума ставить у скрутне матеріальне становище відповідача є необґрунтованим, оскільки вказана заборгованість утворилась у наслідок не сплати відповідачем аліментів на утримання своєї ж дитини.
Таким чином колегія суддів вважає за необхідне поданий позов задовольнити частково змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача з 2000 гривень до 3196 та стягнення з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 17427 (сімнадцять тисяч чотириста двадцять сім) гривень 47 копійок.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України,апеляційний суд, -
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах  ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 листопада 2024 року– скасувати та постановити нове судове рішення, яким ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення пені (неустойки) за несвоєчасно сплачені аліменти – задовольнити частково.
Змінити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2000,00 грн. на 3196 грн. щомісячно починаючи з дня набрання даного рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 17427 (сімнадцять тисяч чотириста двадцять сім) гривень 47 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 липня 2025 року.

Головуючий суддя                                                         В.В. Кострицький

Судді                                                                         В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко