ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 678/39/22
Провадження № 22-ц/820/1893/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 1 липня 2025 року про відмову у забезпеченні позову,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області (далі – Рада) про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав.
ОСОБА_1 зазначив, що розпорядженням Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 11 грудня 2017 року №449/2017-р йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, яка знаходиться за межами населених пунктів Грушковецької сільської ради. На підставі цього розпорядження була розроблена технічна документація та зареєстрована земельна ділянка площею 4,8931 га з кадастровим номером 6823082400:04:001:0235, яка сформована з невитребуваних і нерозподілених часток (паїв) громадян – співвласників колишньої Спілки селян «Світанок» села Бохни, Летичівського району, Хмельницької області. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу) індексний номер 45011700 від 11 січня 2019 року державного реєстратора Пограбської Л.В. зареєстровано право власності Ради на цю ділянку. Оспорюване рішення державного реєстратора не відповідає вимогам закону та порушує його право на оренду земельної ділянки.
За таких обставин ОСОБА_1 просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу) індексний номер 45011700 від 11 січня 2019 року державного реєстратора Пограбської Л.В., яким зареєстровано право власності Ради на земельну ділянку площею 4,8931 га з кадастровим номером 6823082400:04:001:0235.

Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову

У липні 2025 року ОСОБА_1 подав суду заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що відповідач може вчинити дії, спрямовані на приховування або знищення документації, що має істотне значення для судового розгляду, з метою унеможливлення проведення експертизи. Такі дії можуть зробити неможливим встановлення істини та здійснення повного аналізу фактичних обставин. Тому в інтересах справедливості, ефективного захисту прав позивача, а також з метою попередження можливого знищення або викривлення важливої технічної документації слід вжити заходи забезпечення позову шляхом призначення експертизи.
ОСОБА_1 просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом призначення експертизи з питань землеустрою.
На вирішення експертизи поставити наступне питання: Чи відповідають розроблена документація із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 6823082400:04:001:0235 та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, зокрема розробка таких документів щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6823082400:04:001:0235, виходячи з того, що земельна ділянка відноситься до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок?
Проведення експертизи доручити Запорізькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.
Для проведення експертизи направити матеріали цивільної справи в експертну установу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 1 липня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом призначення експертизи з питань землеустрою.
Суд керувався тим, що підстави для забезпечення позову та призначення експертизи у справі відсутні.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про забезпечення позову посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відмова суду першої інстанції у задоволенні заяви про забезпечення позову є необґрунтованою, не відповідає положенням процесуального законодавства та позбавляє позивача ефективного засобу захисту свого порушеного права. Призначення експертизи у цьому випадку необхідне для збереження ключового доказу – оцінки правомірності технічної документації із землеустрою, без якої встановлення обставин справи є неможливим. Відмова у вжитті такого заходу забезпечення позову не лише суперечить суті відповідних процесуальних норм, а й фактично унеможливлює всебічний та об`єктивний розгляд справи в майбутньому. Посилання суду на відсутність наданої землевпорядної документації як на підставу для відмови у забезпеченні позову є юридично необґрунтованим і суперечливим. Саме забезпечення позову слугує для того, щоб у майбутньому забезпечити можливість ефективного судового захисту, зокрема шляхом збереження доказів або запобігання їх спотворенню чи втраті. Повторне подання клопотання про призначення експертизи не є зловживанням правом або підставою для відмови у його розгляді. Призначення експертизи у даному випадку є єдиним ефективним способом збереження доказу, що потребує спеціальних знань, та забезпечення прав позивача на ефективний судовий захист.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Рада не подала відзив на апеляційну скаргу.

Щодо розгляду справи апеляційним судом за відсутності позивача

Відповідно до статті 372 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заява №11681/85, рішення від 7 липня 1989 року, пункт 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є перешкодою для розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 брав участь у справі як безпосередньо, так і через свою представницю адвокатку Піскуровську К.В.
Ухвалою від 31 липня 2025 року справа була призначена до судового розгляду в суді апеляційної інстанції на 28 серпня 2025 року о 16 годині.
6 серпня 2025 року адвокатка Піскуровська К.В. одержала судову повістку про виклик до суду, про що свідчить довідка про доставку електронного документа (а.с. 54). Водночас направлена на зазначену у справі адресу позивача ОСОБА_1 судова повістка повернулася до суду з відміткою у поштовому повідомленні про відсутність адресата за місцем проживання (а.с. 59).
Тобто позивач ОСОБА_1 та його представниця, адвокатка Піскуровська К.В., повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді у порядку, передбаченому частиною шостою статті 128, частиною п`ятою статті 130 ЦПК України.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи посилаючись на своє проходження військової служби та перебування у відрядженні. Водночас позивач ОСОБА_1 та адвокатка Піскуровська К.В. не з’явилися до суду.
Оскільки поважність причини неявки позивача ОСОБА_1 та адвокатки Піскуровської К.В. не підтверджена, вони реалізували своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, то апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу в даному судовому засіданні. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що відкладення розгляду справи призведе до порушення строку розгляду апеляційної скарги, визначеного статтею 371 ЦПК України.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

На підставі рішення державного реєстратора Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області Пограбської Л.В. від 11 січня 2019 року (індексний номер 45011700) до Державного реєстру речових прав внесено запис про право комунальної власності Ради на земельну ділянку площею 4,8931 га, кадастровий номер 6823082400:04:001:0235 (номер запису про право власності 29816618).
14 лютого 2019 року сторони уклали договір оренди землі №1, за умовами якого Рада передала ОСОБА_1 вказану земельну ділянку в оренду строком на 10 років. 29 березня 2019 року Меджибізька селищна рада Летичівського району Хмельницької області зареєструвала право ОСОБА_1 на оренду земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 31000908).
Між ОСОБА_1 та Радою виник спір з приводу реєстрації права комунальної власності Ради на земельну ділянку площею 4,8931 га з кадастровим номером 6823082400:04:001:0235.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Одними з основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін і диспозитивність (частина третя статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі висновками експертів.
За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
В силу частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Із положень частини першої статті 150 ЦПК України слідує, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії;  встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Як передбачено статтею 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що при прийнятті процесуальних рішень і застосуванні будь-яких процесуальних норм суд має керуватись у першу чергу основним завданням цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав та інтересів особи.
Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується за допомогою реалізації його основних засад, у тому числі принципів змагальності та диспозитивності.
Висновок експерта є доказом, який складається на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Судом призначається експертиза за відповідною заявою учасників справи для з`ясування обставин, які можуть бути встановлені лише із застосуванням спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.
У свою чергу, забезпечення позову за своєю правовою природою є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Предметом заявленого ОСОБА_1 позову є правомірність дій державного реєстратора Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права комунальної власності Ради на земельну ділянку площею 4,8931 га з кадастровим номером 6823082400:04:001:0235.
Звертаючи до суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом призначення експертизи, ОСОБА_1 помилково ототожнив дії суду щодо збирання (забезпечення) доказів у справі з діями суду щодо вжиття заходів охорони матеріально-правових інтересів позивача на час до ухвалення судом рішення у справі.
Водночас матеріали справи не містять належних і достатніх доказів про те, що запропонований ОСОБА_1 захід забезпечить позов, тобто виступить гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Також відсутні дані про необхідність застосування спеціальних знань у справі.
За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що підстави для забезпечення позову та призначення експертизи у справі відсутні.
Посилання  ОСОБА_1 на обґрунтованість своєї заяви про забезпечення позову суперечать фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.
Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють порядок вирішення судом питання забезпечення позову та призначення експертизи. Доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 1 липня 2025 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2025 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Ходоровський І.Б.         
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 47