ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2025 року
м. Харків
справа № 638/24214/24
провадження № 22-ц/818/3385/25
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого-судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова 26 березня 2025 року у складі судді Семіряд І.В.,-
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (надалі ТОВ) звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з газопостачання в розмірі 13 222,63 грн та просило вирішити питання про стягнення судового збору у розмірі 3028 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Харківгаз збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України, згідно з якою позивач здійснював функцію постачання природного газу побутовим споживач у Харківській області по 30.04.2022. З метою здійснення обліку всіх операцій за спожитий природний газ, оплат та інших операцій на ім`я ОСОБА_1 , відкрито особистий рахунок НОМЕР_1 за адресою відповідача АДРЕСА_1 та просвоєно ЕІС – код 56ХМ34А5007589К. Внаслідок нехтування відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопосточання утоворилася заборгованості за період з 01.11.2021 по 30.04.2022 у сумі 13222,63 грн. у зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача заборгованість та понесені судові витрати.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 березня 2024 року позов ТОВ «Харківгаз збут» задоволено.
Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 не виконав покладений на нього, як на споживача послуги, обов`язок щодо передачі показань лічильника газу оператору до 5 числа кожного місяця, суд дійшов до висновку про наявність у позивача підстав для нарахування вартості спожитих відповідачем послуг виходячи з величини об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу відповідно до даних Оператора ГРМ. Разом з тим, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів, що він звертався до позивача та надавав відповідні довідки, які б підтверджували його відсутність за місцем надання послуг. Більш того, у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що він постійно проживає за адресою реєстрації.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення просить рішення скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суддя Семіряд І.В. не задовольнив заяву відповідача про відвід, хоча суддя приймав участь у розгляді у кримінальній справі в якій ОСОБА_2 був потерпілим. В іншій цивільній справі цей же суддя своїм рішенням незаконно стягнув 11 440 грн. Зазначене рішення було скасовано апеляційною інстанцією та постанова Верховного Суду була залишенна без змін. В матеріалах справи немає доказів того, що саме керівник ТОВ довіряє саме адвокату Романенку О.М. представляти у суді інтереси цієї компанії, а також відсутній оригінал підпису у відповіді на запит в якому міститься тільки коди сімох споживачів і обсяг спожитого газу. Крім того, позивачем не надано доказів існування між сторонами у справі договірних відносин. А саме, не зазначено дати договору та відсутній підпис ОСОБА_2 у цьому договорі. В додаткових поясненнях позивач сам визнає, що відповідач не підписував заяву – приєдання до договору з газопостачання. Апелянт стверджує, що не укладав публічний договір з позивачем, оскільки не звертався до ТОВ та не отримував пропозиції укласти вказаний договір.
Позивач у позові зазначає зовсім іншу адресу, ніж адреса ОСОБА_1 , особовий рахунок, код до якого останній намає відношення. Ніких документів від Оператора ГРМ (ним є АТ «Харківгаззбут») щодо об`єму розподіленого газу конкретному споживачу – ОСОБА_1 позивач не надає. У період з вересня 2021, зимою 21/22, весь 2022 працівники ТОВ не приходили за адресою споживання газу, тому в матеріалах справи немає доказів достовірності наданих позивачем об`єктів споживчого газу. За листопад 2021 року записано видуманий об`єкт споживання, який у тричі більше ніж зазначичений об`єм споживання газу за місяць. ОСОБА_1 звертався до ТОВ «Харківгаззбут» з наміром отримати пояснення про походження цифр проте, отримав відмову від працівників на усне звернення, оскільки відсутні відповідальні працівники. 
В матеріалах справи відсутні види установчих документів ТОВ, інформація для здійснення зв`язку відсутня. Тому вважає, що немає достовірних фактичного, неформального існування зараз ТОВ та його посадових осіб. Зазначив, що ТОВ «Харківгаззбут» була позбавлена ліцензії на постачання газу, а тепр заробляє через «представника» ОСОБА_3 сумнівним «Вибиванням» неіснуючих боргів. Представником ОСОБА_3 не надано до суду оригінал ліцензії або її нотаріально завірену її копію, замість цього він надав тільки постанову НКРЕКП 2015, у якій згадується ТОВ «Харківгаззбут», але це не свідчить про те, що з вересня 2021 року по кінець квітня 2022 року ліцензія позивача не втратила юридичну силу. 
16.06. 2025 року представник Романенко О.М., який діє в інтересах ТОВ «Харківгазбут» подав відзив на апеляційну скаргу  просить апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, рішення залишити без змін. Зазначив що, фактично з 01.07.2015 року ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» став єдиним постачальником природного газу в Харківській області. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. При цьому, слід зазначити, АТ «Харківміськгаз» відповідно до Постанов НКРЕКП, зокрема № 1174 від 02.04.2015 р., № 842 від 29.06.2017 р., № 999 від 07.06. 2019р., в контексті обставин даної справи у спірному періоді провадить господарську діяльність з розподілу природного газу на території міста Харків, тобто, є Оператором ГРМ. Відповідач приєднався до умов Типового договору шляхом сплати рахунку (квитанції) за поставлений природний газ та фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ». Відносно допущеної описки (помилки) в абзаці 3 та 4 (див .на ст. 2) за текстом позовної заяви у відповіді ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на відзив Відповідача на позов викладено прохання вважати їх вірними в наступних редакціях: «З метою здійснення обліку всіх операцій щодо нарахувань за спожитий природний газ, оплат та інших операцій, на ім`я Боржника відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою Відповідача, а саме: АДРЕСА_1 , та присвоєно ЕІС- код №56ХМ34А50075893К (що підтверджується довідкою встановленого зразка – Фін.станом, що додається). Відповідачем, не надано ні ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», як Постачальнику природного газу, ні суду інших об`ємів спожитого ним природного газу та/або доказів врегулювання договірних розбіжностей з оператором ГРМ у частині визначеного об`єму (обсягу) розподіленого та спожитого природного газу за спірний період. Визначені Оператором ГРМ обсяги спожитого природного газу Відповідачем не спростовані, а тому твердження Відповідача щодо безпідставності вимог стягнення вартості за спожитий (розподілений) ним природний газ не заслуговують на увагу за безпідставністю та необгрунтованістю, оскільки у такому випадку об`єм (обсяг) розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ – АТ «ХАРКІВМІСЬГАЗ».
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Харківгаз Збут» з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України. На ТОВ «Харківгаз Збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно з Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу.
Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» №156 від 31.12.2015 (а.с. 58-61).
Згідно відповіді №976837 від 19.12.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрован за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).
Відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз Збут» за адресою: АДРЕСА_1 та на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , присвоєно ЕІС-код 56Хм34А50075893К, що підтверджується листом т.в.о. Голови правління АТ «Харківміськгаз», який направлено адвокату О. Романенку – представнику ТОВ «Харківгаз збут» (а.с 13-16).
Рішенням Харківської міської ради №487/23 від 22.11.2023 здійснено впорядкування найменувань елементів вулично- дорожньої мережі міста Харкова, зокрема, вул. Мінську перейменовано на вул. Дмитра Антоненка.
Згідно з розрахунком заборгованості (фінансовий стан), складеним за особовим рахунком № НОМЕР_1 , ЕІС-код 56Хм34А50075893К, відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , наявна заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 13 222,63 грн, яка утворилася за період з 01 листопада 2021 року по 30 квітня 2022 року (а.с. 12).
Водночас з вказаного розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 здійснювалися оплати за надані послуги з постачання природного газу, зокрема: у листопаді 2021 року – 3 036,20 грн, у грудні 2021 року – 2 996,25 грн, у січні 2022 року – 4 115,00 грн, у червні 2022 року – 0,01 грн, та у січні 2023 року – 0,01 грн.
Судова колегія вважає, що суд правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував до них належні норми матеріального права, що їх регулюють.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Відповідно достаті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно з частиною першоюстатті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина другастатті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Частиною першоюстатті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Відповідно до пункту 5 частини третьоїстатті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженогопостановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей633,634,641та642 Цивільного кодексу Українишляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил.
Згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил.
Відповідно до пункту 1 частини першоїстатті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьоїстатті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду Українивід 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.
На підставі вимог ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», ЗУ «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27829, забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в газорозподільній системі та фіксування показань лічильника природного газу, здійснюється АТ «Харківміськгаз», а постачання природного газу - ТОВ «Харківгаз збут».
Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» є суб`єктом господарювання, якому відповідно до Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 21.05.2015 №1588 та від 11.05.2017 №633 з 01.07.2015 видано ліцензію на здійснення господарської діяльності із надання населенню, бюджетним установам і організаціям, промисловим підприємствам, а також іншим юридичним особам послуг з постачання природного газу та проводить зі ними розрахунки за спожитий природний газ.
Розподіл природного газу усім побутовим споживачам Харківської області здійснюється Оператором ГРМ АТ «Харківміськгаз» на умовах укладеного Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27829, згідно з вимогами Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 №1379/27824 (надалі - Кодекс газорозподільних систем).
Таким чином, для проведення розрахунку вартості спожитого природного газу ТОВ «Харківгаз Збут» щомісяця отримує від Оператора ГТС інформацію про обсяги спожитого природного газу в розрізі окремого побутового споживача. Ідентифікація споживачів здійснюється за допомогою ЕІС-кодів.
Після отримання інформації від Оператора ГТС про обсяги розподіленого Оператором ГРМ природного газу споживачу, ТОВ «Харківгаз Збут» проводить лише нарахування за поставлений газ, помноживши обсяг на ціну (вартість) газу за кожний розрахунковий місяць.
Постановою НКЕРКП від 03.03.2015 №583 «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населеня» з 01.04.2015 встановлено розрбні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення: 1) для приготування їжі та\або підігріву води – 7,18 грн 1 м3; 2) для індивідуального опалення або комплексного споживання 7,188 грн за 1 м3, у період з 01 жовтня по 30 квітня за обсяг, спожитий до 200 м3 природного газу на місць – 3,600 грн за 1 м3/за обсяг, спожитий понад 200 м3 природного газу на місць – 7,188 грн 1 м3.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» та постанови Кабінету Міністрів від 30.10.2015 №872 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту громадян» з 01.10.2015 по 31.03.2016 діяли граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, а саме для приготування їжі та\або підігріву води 7,188 грн за куб. м; для індивідуального опалення або комплексного використання 7,188 грн за 1 куб метр, крім обсягів 1200 куб. м, що використаня за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 за ціною 3,60 грн за 1 куб.м. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2016 №315 вносилися зміни у постанову Кабінету Міністрів України 01.10.2015 №758, якою з 01.05.2016 по 31.03.2017 була затверджена гранична роздрібна ціна за природний газ для побутового споживача у розмірі 6,879 грн за 1 куб.м.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 №187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» з 01.04.2017 по 31.10.2018 діяла гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,9579 грн за 1 м3.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» встановлено, що з 01.11.2018 по 30.04.2019 роздрібна ціна на газ для побутових споживачів -8,54892 грн за 1 м3, у травні 2019 – 7,87925 грн за 1 м3, у червні 2019 -7,34284 грн за 1м3, у липні 2019 -6,54553 грн за 1м3, у серпні 2019 – 6,23541 грн за 1м3, у вересні 2019 – 6,03872 грн за 1 м3, у жовні 2019 -5,7670433 грн 1 м3, у листопаді 2019 року – 6,537318 грн за 1 м3, у грудні 2019 року – 5,7718837 грн за 1 м3, у січні 2020 року – 5,868492 грн за 1 м3, у лютому 2020 -5,005032 грн за 1м3, у березні 2020 року – 4,326072 грн за 1 м3, у квітні 2020-3,712302 грн за 1м3, травні 2020-2,948128 грн, у червні 2020 – 2,783996 грн, липні 2020 -2,974954 грн за 1 м3, серпні 2020 – 4,499988 грн за 1 м3.
З вересня 2020 року ціна на послуги з постачання газу становила у вересні 2020 -5,499988 грн, жовтні 2020 року – 6,66567 грн, листопаді та грудні 2020 – 8,84455 грн, з 01.01.2021 по 30.04.2021 – 6,99 грн та з 01.05.2021 по 30.04.2022 – 7,99 грн.
Розрахунки за послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , проводяться в спосіб, встановлений п.п.1 п. 4.4 розділу IV Типового договору постачання, а саме: на підставі даних про об`єм/обсяг газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ АТ «Харківміськгаз».
Наданими позивачем доказами доведено, що особовий рахунок № НОМЕР_1 , присвоєно ЕІС-код 56Хм34А50075893К за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 , який фактично користується послугами з газопостачання.
Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг з газопостачання відповідач станом на 01.02.2024 має заборгованість за період з 01.12.2021 по 30.04.2022 року в сумі 10 13222,63 гривень, що підтверджується розрахунком (фінансовий стан) (а.с. 12).
Доводи апелянта, що він не проживає за вказаною адресою, спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно з відповіді №976837 від 19.12.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрован за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, доводи апелянта щодо відсутності у ОСОБА_3 належних повноважень судова колегія вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли підтвердження.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують рішення першої інстанції. 
Враховуючи викладене, судова колегія суддів погоджується з висновком суду, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та умовах договору, що підтверджуються належними та достатніми доказами.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін.
Питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова 26 березня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 18.08.2025 року.
Головуючий                                                                         О.Ю. Тичкова

Судді                                                                                 О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук